JERN-HENRIK
Dav, hr. Olsen!
Hr. Olsen...
Stakkels hr. Olsen må være syg, siden han ikke er stået op.
Hans hjerte lyder ligesom vores vaskemaskine.
Åh nej... hans hud er helt slap.
Hans tunge er ækel... og blå og plettet.
Sejt!
Han føles varm. Han må have feber.
Jeg ved, hvad han trænger til. En aspirin.
Du skal aldrig mere vise dig her! Har du forstået!
Aldrig!
Det er da godt at starte med et halvdagsjob, Alice.
Det butikscenter kan ikke være sværere at styre end Henrik.
Hvor har du været? Henrik...
Jeg var henne hos hr. Olsen, og han er smaddersyg.
- Han har feber og er brandvarm. - Jeg ringer lige til Martha.
- Du drillede ham ikke, vel? - Nej. Jeg gav ham en aspirin.
Og han kan ikke lide dem ligesom mig.
Du burde ikke besøge folk så tidligt om morgenen.
Ellers er jeg ikke sikker på, de er hjemme.
- Alice Mikkelsen. Har du det godt... - Jeg har det bestemt ikke godt!
Jeres søn skød en aspirin ned i halsen på mig med en slangebøsse!
- De burde gøre noget! - Vi skal nok snakke med ham.
Dengang jeg var dreng, tolererede man ikke den slags!
Hvad er der?
Skød du en aspirin ned i halsen på hr. Olsen?
Ellers havde han bidt min finger af med sit store skarpe gebis!
Henrik skød en aspirin ned i halsen på ham med en slangebøsse.
Har du en slangebøsse? Giv mig den!
- Hr. Olsen er meget vred på dig. - Jeg ville bare hjælpe ham.
Sæt dig hen i krogen og tænk dig godt om... til du skammer dig.
Det gør jeg nu.
Han skal jo over til Margrethe.
Over til Margrethe! Jeg har ikke været så slem, at jeg fortjener det!
Hun er skør, hun gør mig tosset, hun piner mig.
Hun er led og grim, og hun vil ikke dele.
Jeg har bedt fru West passe dig, mens jeg er på arbejde.
- Mener du det? - Du kan ikke være uden opsyn.
- Du har fri fra skole hele sommeren. - Og hvad så?
Din mor har lavet en aftale. Og sådan er det, basta!
Mit liv går i spåner!
Dav, Georg...
Lad mig befri dig for den der. Beklager.
Jeg beklager det med Henrik i morges.
Lad mig sige det lige ud. Din søn driver mig til vanvid.
- Jeg snakker med ham igen. - Måske trænger han til noget andet.
Når min far skulle fortælle mig noget vigtigt, brugte han sit bælte.
Sådan opdrager jeg ikke min søn.
Han burde lære, at man ikke skyder piller ned i halsen på folk.
- Han er kun 5 år. - Som 5-årig havde jeg respekt.
- De var nok en fremmelig dreng. - Jeg var ingen undtagelse i 1925.
- Jeg var reglen. - Jeg sørger for, at Henrik holder sig væk.
Pas på, hvordan du siger det. Folk skal ikke tro, jeg er børnehader.
Jeg forventer bare en rimelig behandling af naboen og deres børn.
Jeg var i Postvæsenet i 43 år...
Jeg er sent på den. Jeg kigger forbi senere, og så kan vi tale videre.
Der er ikke mere at snakke om. Jeg har sagt, hvad jeg ville.
Knægten må ikke komme herover, hvis han ikke opfører sig pænt.
- Han kommer aldrig mere. - Jeg er ikke en gammel gnavpotte!
- Det var ikke det, jeg mente... - Jeg er nødt til at køre.
Hav en god dag.
Han har sommerferie nu. Han kan ikke tilbringe al sin fritid her.
Det er ikke mig, der er skurken. Det er mig, der er offeret!
Georg... hvem står du og råber efter?
Mikkelsen... og jeg råbte ikke. Jeg sagde bare min mening.
Det kan ikke passe, at hans unge kan gøre, hvad der passer ham -
- uden hensyn til andre og deres ejendom.
- Han er kun et barn. - Han irriterer mig lidt for ofte.
Jeg kan ikke holde ham ud. Han er en pestilens!
Kom nu ind og få din morgenmad. Vi skal til møde i haveforeningen.
Det er en stor dag for mig, og den unge har allerede spoleret den.
Jeg ved ikke engang, om jeg kan nyde min store triumf.
Glæd dig nu ikke for tidligt.
Der er mange andre haver, der er lige så fine som din.
Jeg er sikker på at vinde.
Hvem har ellers en natblomstrende mark-orkidé, som blomstrer i år?
- Den ser nu meget ordinær ud. - Døm den nu ikke på udseendet.
Den folder sig ud ved fuldmåne. Den er en juvel, Martha.
Det tager den 40 år at vokse og komme i blomst.
Den åbner sig og visner på ganske få sekunder.
Ingen i byen har en plante -
- som kræver 40 års pleje for at stråle i 10 sekunder.
Hvordan har du det med, at jeg arbejder?
Mange mødre arbejder.
Og jeg kunne ikke få andre til at passe dig end Margrethes mor.
Hvad med Søren? Hvis han nu kommer, tror han, jeg er flyttet.
Sørens mor har også lavet en aftale med fru West.
Søren er også hos Margrethe.
Gør det så!
- Jeg kan tvinge dig! - Hvordan?
- Så slår jeg igen. - Du må ikke slå på piger.
- Vel må jeg så! - Så prøv.
Jeg skriger så forfærdeligt, at min mor tror, du vil myrde mig.
Jeg vil sige, du prøvede, og hun vil tro mig, for sådan er drenge...
- ...og det er piger ikke. - Sikke noget sludder.
Du spilder tiden. Spids læberne, og lad os få det overstået.
Luk øjnene.
Kys mig!
Henrik, kom så!
Du ter dig som et pattebarn!
Op med dig! Lige nu!
Du kan ikke være det bekendt.
Godt, så slæber jeg dig ind.
Hvor er I bare kedelige. Her er da masser at lave.
- Nå? Hvad? - Vi ku' øve os i at synge...
...spille teater eller dukketeater.
- Vi ku' begrave dig levende. - Jeg ku' gi' dig en på tuden.
Det er lige meget, Margrethe. Vi går snart, for vi skal ordne noget.
Vi skal lave en fæstning.
I kan ikke gå nogen steder uden mig, for så sladrer jeg.
Jeg skal med.
Kom ned derfra. Jeg henter min taske.
Den hule har været her altid, uden vi har vidst det.
- Tror du, der bor nogen i den? - Kun egern og fugle.
- Den ser faldefærdig ud. - Vi laver den bare.
Så kan jeg indrette den. Der skal være børneværelse...
- ...og et ekstra gæstetoilet. - Det har man ikke i fæstninger.
Nå? Hvor går soldaternes koner så hen og netter sig?
Soldater har da ikke koner, tumbe.
Du skal ikke kalde mig tumbe, din barnenumse-kysser!
Det bliver ikke nogen fæstning, men et hus... en kærlighedsrede.
Lad os gå op og vælge en farve til gulvtæppet.
- Er der gulvtæppe i en fæstning? - Nej.
- Fæstninger har ikke gulvtæpper! - Det har de nu, kyssefrans!
Udvælgelseskomitéen har underrettet fru Berthelsen og mig om -
- at dette års blomsterfest skal afholdes i haven hjemme hos...
Lad os lige bytte...
Sådan... hjemme i haven hos...
Georg Olsen.
Ulrik, ser du efter, hvor alle gemmer sig?
Ja.
Piger...
Kom!
Som dreng var jeg mester i at lege skjul.
- Til at gemme dig eller finde. - Jeg havde næse for gemmesteder.
- Det undrer mig, du var god til det. - Hvorfor det?
- Var du ikke tyk som dreng? - Jeg var kraftig!
Nu kommer jeg.
Jeg har fundet Søren og Mathilda!
- Han snyder jo. - Hvor skal du hen?
Henrik snyder. Han bruger Beckmans dreng som spion.
- Lad dem nu være, Georg. - Det er jo ikke retfærdigt.
Ulrik! Jeg har lige talt med din far i telefonen.
Han skal ned at købe is, og han vil gerne have dig med.
Skynd dig hjem.
Nu er det retfærdigt.
Du løj for et lille barn.
Hvor bliver han dog skuffet, når han kommer hjem.
Det må han vænne sig til. Han vil få mange skuffelser.
Han er lille af sin alder, og han er skeløjet.
Er det ikke et herligt syn?
Og de låser garanteret ikke deres døre.
Vedrørende legetøjsbutikken i stuen har jeg et forslag:
Giv dem 6 måneders gratis leje for at flytte op på 3. sal.
Når jeg er i centret med min søn, går vi altid ind i legetøjsbutikken.
Han ved, han ikke får noget, uden der er en anledning -
- men som alle andre børn skal han kigge...
Kan vi ikke blive fri for familie-anekdoterne?
Der er altid mange mennesker i legetøjsbutikker.
Hvis folk skal op på tredje sal for at besøge legetøjsbutikken -
- skal de gennem to andre etager. Det ved alle med børn.
Kommende lejere har måske børn, og de ved den slags -
- og derfor vil de måske leje sig ind på de andre etager.
Det var det hele.
Vi kunne have haft meget mere med -
- hvis du ikke skulle have den dumme dukke og alt det bras med.
Den dukke er et vigtigt træningsredskab.
Ved I, hvorfor mænd er så elendige til at passe børn?
- De har bedre ting at lave. - Hvad? Spille golf og drikke øl?
Nej, gå på jagt, gå i krig, køre bil, barbere sig og rense fisk.
- Kan du nogen af de ting? - Mig?
Margrethe!
Uden kvinder var der ingen børn og dermed ingen mennesker.
Uden mænd, hvem skulle så køre kvinderne på hospitalet?
Det vigtigste er, at de gifter sig med kvinderne, så de kan hente en baby.
Babyen er i hendes mave.
Den skal proppes ind først. Hendes mave er da ikke fyldt med babyer.
- Hvem propper dem så ind? - En præst eller en doktor.
- Hvordan? - Hun vil gerne vide hvordan!
- Sig det, Henrik... hvordan? - Navlen... den åbner sig.
- Hvorfor har mænd så navler? - De ville se dumme ud uden.
Okay, når jeg siger tre, flytter du hånden.
En...
To...
Tre!
Okay... denne gang tæller jeg til fire.
- Den er blevet ret flot. - Den trænger til lidt maling.
- Har du noget? - Det har min far.
- Giv mig min dukke, din idiot! - Jeg har den ikke.
- Giv mig den så, Henrik. - Jeg har ikke taget din dukke.
Den er her ikke. Nogen har taget den.
Vi var jo sammen med dig.
- Sværger I på, det ikke var jer? - Ja.
Den er blevet hugget.
I forstår det ikke. Dukke Lise er en kostbar antikvitet.
Ingen har hugget din dukke. Måske har en bjørn ædt den.
Ja, der er ingen røvere i vores by.
- Hvad er det, du spiser? - Et æble.
Ups!
- Hej, hr. Mikkelsen. - Dav, Pia. Kom indenfor.
- Hvorfor har du hjelm med? - Min veninde har passet Henrik.
Hun sagde, jeg skulle tage hjelm og bukser med.
- Hej, er Pia her? - Er du Mikkel?
Ja.
Hun er ved at komme parfume under armene oppe på badeværelset.
Hun siger, du er en rigtig tyr, så hun bliver nervøs og sveder.
- Sejt. - Kom indenfor.
Det smager underligt.
Det smager af maling... og træ.
Jeg tror, jeg laver nogle sandwicher.
"Græd nu ikke, lille lokomotiv, sagde gamle togvogn nr. 99 til Futte."
"En dag, når du vokser dig stor, vil du opdage -"
"- at alle tog har bestøvning... betydning... selv små posttog."
Hvordan kan et tog vokse?
Hvis han spiser alt sit kul og går tidligt i seng.
Hvad er ideen med at læse sådan noget vrøvl?
Det lærer børn at spise op og gå i seng, når de får besked på det.
Og ikke begynde at græde, når dumme godsvogne laver grin med dem.
Det er bare for dumt. Er du snart klar til at komme i seng?
Jeg er ikke engang blevet rynket endnu. Læs videre.
"Jeg bliver aldrig stor nok til at trække andet end gamle postvogne -"
"- snuffede Futte ..."
"... snøftede Futte."
Hvor skal du hen?
Jeg skal undersøge Mikkelsens garage.
Henrik har lavet numre med maling, og det vil jeg bevise.
Går du ikke lige lovlig vidt, Georg? Han er jo kun et barn.
Børn!
Elendige soppebassin!
Nu er det nok!
Nå, nu tror jeg, de børn er gået.
Denne gang fik jeg ham. Mikkelsen kan ikke løbe fra det.
Undskyld! Godnat!
Så han er kun et barn?!
TIL HR. OLSEN
Hej, fru Olsen! Er hr. Olsen stået op?
- Ikke endnu, min ven. - Hvor længe skal han sove?
Ikke ret meget længere. Han skal fotograferes i dag.
- Hvorfor? - Han skal ha' en præmie for haven.
- Bliver han sur, hvis jeg går op? - Hvad skal du op ovenpå for?
Jeg har lavet ham et "Undskyld- for-malingen-på-maden"-kort.
Det er pænt af dig.
Jeg har travlt i dag, så jeg får vist ikke tid til at give ham det.
Jeg skal over til Margrethe, for vi er blevet fattige -
- så mor må arbejde nu. Må jeg lægge det op ved hans barberfidus?
Det gør jeg, når jeg siger undskyld til min far, og tidspunktet er godt.
Voksne er så glade, når de står op.
Min far er så glad, at han fløjter på badeværelset.
Men han er ikke glad om søndagen, når ham og mor slås.
De vil helst være alene, når de gør det. For de tager tøjet af...
- ...og siger sjove lyde... - Gå du bare op.
- Men du må ikke vække hr. Olsen. - Det lover jeg.
- Ved du hvad, fru Olsen? - Hvad?
Du er den sødeste gamle tøs her på vejen.
Goddag...
Mit navn er hr. Henrik.
Jeg er lægen... luk munden op og sig "ahh".
Hallo?
Hr. Olsen!
Georg, kommer du ned nu? Fotografen er her.
- Jeg har en anden aftale 9.30. - Han er her om et øjeblik.
Undskyld...
Georg...
Det sidder fint, Martha. Lad det bare være.
Gå lige væk, Martha. Du er i billedet.
Udmærket... og smil så!
Hallo, du dér!
Ja, dig. Kom her.
Dig har jeg ikke set før her i kvarteret.
- Jeg har måske ikke været her før. - Hvad er du ude på?
- Hvorfor spørger du? - Hør lige her.
Jeg har en pæn, ren by, og jeg vil ikke have ballade.
Jeg vil bede dig forsvinde.
Det eneste, der holder mig tilbage, er din snak.
Jeg ringer senere.
- Hej, mor! - Godmorgen.
- Vil du slippe for Oklahoma-turen? - Jeg bad om at få den flyttet.
Der er måske spejder-møde.
Min mand skal rejse, og hans tur blev planlagt før min.
Hvis I rejser samtidig, kan I så ikke få passet barnet?
- Det er egentlig ikke et problem. - Glimrende.
Hvis du aflyser din tur, skal jeg rejse i stedet.
Og jeg har lagt andre planer. Jeg har ikke børn, men...
...jeg har da et liv. Jeg beklager.
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Hvem ringer vi til først?
- Lad os starte under "A". - Annie?
- Du ringer. - Nej, det gør du.
Hej, det er fru Mikkelsen.
Alice Mikkelsen...
- Det er Alice Mikkelsen. - Nej, tak!
Det er hr. Mikkelsen.
Hr. Mikkelsen...
Martha og Georg Olsen.
Du ringer!
Hej, hr. Olsen. Jeg skal sove her hos jer.
- Jeg har nogle græshopper med. - Ih, det er alt for meget.
- Lad mig tage dem. - Tusind tak, Martha og Georg.
- Det er os en glæde. - I redder vores liv.
Og jeg mister mit!
Jeg ringer, når jeg når frem. Har I vores nummer?
Nu ingen bekymringer.
Jeg har min egen hovedpude med, så jeg ikke savler jeres til.
Vær nu en god dreng, ikke?
Nu opfører du dig pænt og gør, hvad hr. og fru Olsen siger.
Endnu en gang tak.
- Husk at tage gaver med hjem. - Farvel, skat.
Farvel, Henrik.
Georg, bærer du lige Henriks ting op i gæsteværelset?
- Han har da arme selv. - Hold så op, skat.
Ved du, hvorfor jeg ikke græder? Når mine forældre ikke er her -
- er du den eneste jeg vil være sammen med.
Du aner ikke, hvor rørt jeg er.
- Hold lige op med det dér. - Hvad?
Snoren! Hold op med at larme.
Man kan ikke lave ret meget, når det regner udenfor.
- Skal vi spille kort? - Nej.
Vil du så tage din uniform på og lege krig?
- Er det sørøverguld? - Nej.
- Er det mange penge værd? - Ja.
- Og derfor har du det i pengeskabet? - Ja.
- Hvorfor ligner dit pengeskab bøger? - Hvorfor spørger du så meget?
Jeg har kun været her i 5 år. Der er mange ting, jeg ikke ved.
Pengeskabet ligner bøger, for at en tyv ikke skal ku' se, hvad det er.
- Er en tyv en røver? - Ja.
- Har der været en røver her? - Nej.
- Hvad er koden til pengeskabet? - Du er den sidste, jeg røber den for!
- Er den skrevet ned et sted? - Inde i mit hoved.
- Hvad mener du? - At jeg kan huske den udenad.
- Hvad så, hvis du glemmer den? - Nummeret er let at huske.
- Hvad mener du? - Når man bruger et nummer tit...
...så glemmer man det ikke. Er det så svært at forstå?
Jeg ved, hvad det er. Det er nok dit husnummer.
Ved du, hvordan jeg ved det? Min ven har en lås på cyklen -
- og han bruger sit husnummer som kode, så han ikke glemmer den.
Du er lige så smart som ham. Du har jo løsningen på alt, hr. Olsen.
Jeg har ikke regnet ud, hvordan jeg skal få arbejdet med dig i huset.
Det er heller ikke nemt.
Er dine fingre rynkede nu, Henrik?
Skal jeg komme og hjælpe dig op af badet?
Kun hvis du vil se det samme, som storken så!
Sejt! Et stort springvand!
- Hvor gammel er sengen her? - Den har tilhørt min mor.
- Hvad sover hun så i? - Hun har været borte i mange år.
- På forretningsrejse? - Nej, hun er i Himlen.
Der er frygtelig mange mennesker i Himlen... især gamle mennesker.
Vil du høre det digt, jeg holdt mest af, da jeg var på din alder?
Handler det om blomster og lam? Okay.
Klirre, Blinke og Nik en nat sejled' i en træsko væk
de sejled' i en flod så fin og glat ud på et hav af blæk
"hvor skal I hen, og hvad ønsker I", spurgte månen og tav.
Vi er kommet for at fange de blanke sild, der bor i det smukke hav
net af guld og sølv vi har, sagde Klirre, Blinke og Nik.
Klirre og Blinke er to øjne små og hovedet hedder Nik
og skoen som de sejlede i er den seng, som barnet fik
luk nu øjnene i og hør mors sang
om alverdens herlige ting
så skal de smukkeste skuer følge
mens du vugger på samme bølge
som vuggede fiskerne tre...
Klirre, Blinke og Nik.
Min nye pyjamas. Den lille "engel"!
Den stakkel. Han burde få ordnet den brok.
Georg, sover du?
- Ja, indtil du begyndte at ævle. - Undskyld.
- Var Henrik ude i badeværelset? - Ja.
Den lille rotte kom mundskyllevand i min næsespray.
- Og WC-rens i mundskyllevandet. - Hvorfor skulle han finde på det?
Det må du nok spørge om.
Jeg fortalte Henrik et digt, som min mor altid fortalte mig.
Jeg kunne huske hvert et ord.
Min mor er nok stolt over, jeg har givet det videre.
Den er over 10, Martha. Det kan du ikke lave om på nu.
Jeg ville have været en god mor.
Og jeg ville have været en glimrende brandmand.
- Hvor skal du hen? - Jeg vil lave en kop te.
Jeg bestemte ikke, vi ikke har fået børn. Det er man ikke selv herre over.
Det handler om noget helt andet. Du har ikke fattet det.
Det handler om at føle noget, der er rart...
...og så kan jeg ikke fortælle dig om det.
Martha...
Jeg ville ikke såre dig. Jeg er ikke så god til det med følelser.
Der er visse emner, jeg helst ikke vil diskutere.
Jeg ville gerne have haft en søn eller datter.
Men man kan ikke vække mine faderlige følelser, for de er der ikke.
Men jeg nærer stadig følelser over for dig. De vil altid være der.
Du får al den kærlighed, jeg har.
Kan du huske det her?
Georg!
Kan du så komme ud!
- Hvad leder du efter nu? - De kulørte lamper!
Tænk, at hun tør ride på en tiger... i undertøj!
Læg det væk. Det er ikke for børn!
Martha, hvor er de kulørte lamper?
Jeg må hellere gå udenfor og lege.
Hallo, Martha. Det er Alice. Jeg er stadig i Oklahoma.
- Åh, gud. - Det er et frygteligt uvejr.
Mit fly er aflyst.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg skal vente.
I holder jo havefest i aften. Det er jeg ked af.
Tag det roligt. Kom hjem, når du kan. Vi skal nok klare det her.
Hvad vil Georg sige?
Det bliver over mit lig.
Den fest er kronen på mit otium og skal ikke ødelægges af et fjols -
- som ikke kan tage i lufthavnen i ordentlig tid.
Du skal ikke fornærme Alice. Hun er ikke herre over vejret.
Den slags kan jo ske. Det er ikke nogens skyld.
En tragedie af det omfang må være nogens skyld!
Det er ingen tragedie... en lille dreng skal med til vores fest.
Vil du svigte dine naboer i nødens stund, bliver det uden mig.
Hvorfor får jeg forstoppelse, når andre nyder livets glæder?
Fordi du er en gnavpot!
- Det her har vi klaret ret godt. - Helt enig.
Nu kan vi bestille møbler og hårde hvidevarer.
- Din mor er ikke kommet hjem. - Nej.
Det er en stor dag for mig. Jeg vil ikke have noget ballade.
Du må vise dig fra din bedste side. Bring mig ikke i forlegenhed.
Kindknibere!
- Se den søde lille dreng! - Er du vores lille vært?
Festen er omme i baghaven.
Vi skal om i baghaven. Det er meget fint.
Ja, denne vej...
Bring mig nu ikke i forlegenhed!
Hallo, alle sammen. Vær venlig at komme herover.
Sæt jer ned. Vi skal i gang med ceremonien.
Vær nu ikke generte. Der er masser af plads heroppe foran.
- På vegne af Haveforeningens... - Udvælgelseskomité...
- ...vil vi gerne overrække... - Georg Olsen...
...denne vidunderlige... hvad står der?
Bagette? Hvad skal det sige? Lån mig dine briller.
- Lad nu mig. - Jeg kan godt.
Nåh, plaquette... kom herop, Georg.
Mange tak, alle sammen. Jeg er beæret.
Jeg vil hæge om denne plaquette.
For 40 år siden, da jeg anlagde denne have -
- plantede jeg et frø.
Af dette lille frø voksede denne flotte plante op.
I aften, for første og eneste gang i dens lange liv, vil den blomstre.
Mens vi venter på det store øjeblik, byder vi på lagkage og kaffe.
Tillykke!
Kom bare med kaffen.
Georg, du hidser dig ikke op.
Michel, kunne du få nogen til at fjerne det her?
Det var ikke med vilje.
Hr. Olsen!
Der var en tyv inde i huset!
40 år totalt spildt!
Du er en pestilens... en plage.
En egoistisk, forkælet møgunge, og jeg har intet tilovers for dig.
Du tog noget fra mig, jeg aldrig kan få igen.
Noget, der betød mere for mig, end du kommer til. Forstået?
Jeg vil ikke se dig. Jeg vil ikke kendes ved dig.
Lad mig så komme forbi.
Undskyld, hr. Olsen.
Hør her, alle sammen. Festen er slut. Kom godt hjem.
Undskyld...
Martha? Åh, gud... Hvor er Henrik?
Og Søren har ikke set ham i aften? Okay.
Ringer du, hvis han dukker op? Farvel.
- Har du ringet til Margrethes mor? - Ja.
- Der går han ikke hen frivilligt. - Det er en værre redelighed.
Du skal aldrig mere vise dig her!
Han er en plage! Hold så op!
Vis dig fra din bedste side og bring mig ikke i forlegenhed.
Jeg vil ikke se dig. Lad mig så komme forbi.
Skoven er uhyggelig om natten. Det var godt, jeg mødte en voksen.
Det her er bare genialt. Du kan være mit gidsel.
Sejt!
Men jeg kan kun være gidsel til i morgen, for der skal jeg i kirke.
Du kommer ikke i kirke. Du og jeg skal med nattoget ud af byen.
Virkelig? Vi må hellere gå hjem til mig først -
- og give min mor og far besked, så de ikke bliver bange -
- og hente rent undertøj og mit kamera...
Og mine forældre skal fodre mine fisk... og noget solcreme -
- vitaminer, og legetøj til toget, så jeg ikke keder mig.
- Knyt sylten. Jeg får hovedpine. - Jeg har ikke nogen sylte.
- Luk så kæften! - Nej, jeg har allergi.
Så næsen er stoppet. Lukker jeg munden, kan jeg ikke få vejret.
Så hold munden åben, men ti stille!
- Hvordan kan man knytte en sylte? - Bad jeg dig ikke lukke arret?
- Hvad for et ar? - Det er din mund.
- Jamen, min næse er jo stoppet. - Klap i!
- Jeg har et spørgsmål til. - Hvad?
- Hvad skal et gidsel gøre? - Ingenting!
- Hvad skal du så med det? - Hvis strømerne dukker op.
- Får jeg så lov til at skyde? - Du står foran, hvis de nu skyder.
- Jeg har en slangebøsse. - Skønt.
Jeg er god til at ramme. Vil du se?
Undskyld, hr. mand. Ville du se det?
Gider du ikke kigge på mig et øjeblik?
Okay, jeg skal nok sige til.
Nu!
Dit bål er ved at gå ud.
Når min fars bål er ved at gå ud, roder han i det. Så blusser det op.
Henrik!
Jeg er ked af, du ikke hygger dig på den her lejrtur.
Ingen skal skyde kugler i hovedet på mig og sætte ild til mine bukser!
- Det var et uheld. - Der vil ikke ske flere uheld!
Vend dig om!
- Du gør det forkert. - Klap i. Jeg har bundet mange før.
Du har aldrig bundet en på 5 år. Jeg slipper fri.
Jeg binder det så stramt, at du ikke kan røre dig.
Mine ben er for tynde til, at det bliver stramt nok.
Der er kun én måde at gøre det på, og det ved jeg.
Mange har prøvet at binde mig, og det gik ikke, men prøv du bare.
Jeg slipper fri, så du må begynde forfra.
Hvordan gør du det?
Først binder man hvert ben for sig, og så binder man dem sammen.
Hvor meget jeg end vrider mig, kan jeg ikke komme fri.
Og hvis du ikke vil have, jeg rører mig...
Bøj dig ned.
Nu kan du slet ikke slippe fri, vel?
- Nej. - Jeg sagde det jo.
Binder du mig sådan, slipper jeg ikke fri, hvor meget jeg end prøver.
Tak... og slip mig så fri.
- Okay. - Hent nøglen til håndjernet.
- Hvor er den? - I min taske.
Ups!
Henrik!
- Jeg slår dig ihjel! - Du kan ikke røre dig. Åbn munden.
- Jeg er ikke sulten. - Ellers finder vi ikke nøglen.
Og maden skal spises, for man skal altid spise op.
Kom nu! Kom nu!
Kom nu!
Her kommer den!
Er det for varmt?
Åh, nej.
- Jeg tror, du har slugt den. - Din lille mide!
Jeg slugte engang en 25-øre, og der gik en nat, før jeg fik den igen.
Henrik!
Pas på! Der kommer brænde.
Den stakkels lille fyr. Han er nok helt udmattet.
Jeg giver ham lige dyne på, så han ikke bliver forkølet.
Sov nu godt.
Hvad skal han med en taske?
Milde moster! Han er rig.
Hjælp!
Bare rolig! Jeg slukker dig!
Rolig!
Henrik!
Jeg har mistet mit livs kærlighed!
Jeg skal nok få dig op. Man skal aldrig bade med håndjern på.
Du ku' drukne.
Rolig! Jeg kommer.
Hej, du dér!
Det er godt, jeg har forstand på reb!
Sådan, knægt. Det er fint.
Hr. Olsen har lært mig at binde knuder. Når du er oppe, vil jeg i seng.
Jeg er dødtræt. Det er nok al den friske luft.
Vent lidt. Jeg kommer nu.
Sådan. Nu kan du trække dig selv i land.
Det er jo hr. Olsens guld. Hvor har du det fra?
- Jeg har stjålet det! - Er du en røver?
Jeg er en tyv.
- Bed din bøn, din lille rotte. - Først når jeg har været i bad.
Nu er det for sent.
Martha! Mikkelsen!
Hej, hr. Olsen!
Ved du hvad? Jeg har dit guld her.
Henrik!
Mor! Far!
Lille skat! Hvor var det godt, du kom!
Hjælp...
Han er min ven. Han er min bedste ven.
Vent nu lidt.
Nu kan du hilse i fængslet og sige, du har mødt Jern-Henrik.
Okay, lad os køre.
Ved du hvad? Du glemte noget.
Okay, så kører vi.
- Marthas rabarberkage slår alt. - Det var en skøn middag.
Det er jeg glad for at høre. Alice, vil du have kaffe?
- Og nu skal jeg ikke rejse mere. - Det var rart.
De skal lave et projekt her, og Henrik kan blive passet på arbejdet.
Det er jo latterligt. Hvad skal han lave der hele dagen?
Det er fjollet. Vi bor lige ved siden af. Lad da os passe ham.
- Det vil vi meget gerne. - Nej!
Nu må I ikke glemme alle de gange, Henrik har generet jer.
Det er helt anderledes nu. Jeg har lært nogle ting.
Børn er børn.
Man må følge deres regler.
Kan man ikke det, er man ilde stedt.
Man må bøje sig for vinden og forvente det uventede.
Skulle du ikke være på fritidshjem sammen med de andre unger?
Det var jeg osse, men jeg måtte gå igen.
Hvis pædagogen skulle se på mig 5 sekunder mere -
- ville hun hoppe ud af vinduet.
Hun er faktisk ret flink, så det syntes jeg ikke, hun skulle.
Må jeg trykke på knappen?
Nej, du ved ikke, hvor du skal trykke!
Det er den her!