Låt mig inte störa. Du var djupt försjunken i tankar.
Ja, de senaste tre veckorna har varit händelserika för mig.
Lycka till i Chicago.
Niles och jag har funderat på present.
Vi kan kanske ge dig bröllopet.
- Vad letar du efter? - Ringen.
- Jag tappade den när det smällde. - I patén! Eddie!
Okej, här är dina piller. Två gånger om dan.
Så mår du bättre, mr Kissekatt,
- Vem var det sen? - Jag.
Vår hund svalde en ring och bröllopet kom av sig.
- Jag kan vänta. - Tack så mycket.
Tack.
Inga enkla fall idag. Snacka om att ha fullt upp.
- Är det första dan? - Ja. Inte i Kansas längre.
- Var utbildade du dig? - I Kansas.
Om du håller hans mun öppen åt mig-
- sticker jag ner tassen i halsen. Jag skämtade...
Jag tar in jycken i det andra rummet-
- och kommer strax tillbaka.
- Så ja, killen. - Tack.
- Han vet inte vad han ska göra. - Han är ny här.
Jag har också varit lite nervös sen mina bröder dök upp.
De klappar mig på magen och säger: "Han är en riktig Moon."
Varje gång de säger det, tänker jag: Tänk om han är som du och Frasier?
- Ursäkta? - En Moon-pojke kan jag hantera.
Men tänk om han är ett geni, som talar franska vid sex års ålder.
Jag var rädd att han blir lik dina bröder.
Jag var övertygad om att du hade en liten Simon i magen.
- De för nog ett helvetes liv där nu. - Och det är öppen bar.
- Herregud, vattnet gick just! - För att jag sa öppen bar?
Det är gott om tid att köra dig till sjukhuset.
- Så fan heller! Han kommer nu! - Här är er ring.
- Ring efter en ambulans. - Den hinner inte hit!
- Herregud! - Ring 911, så börjar jag här.
Vänta. Jag måste tvätta händerna.
- Kan du sånt här? - Jag har hjälpt många till världen.
En av dem fick just första pris på lantbruksmässan.
- Du är jätteduktig, tjejen. - Jag är ingen jäkla pudel!
Hallå. Vi är på East Village Road 1206. Min fru har fått värkar.
Sjukhuset är 30 km härifrån. Klarar du det om jag kör dig?
Hon säger nej.
De är på väg. Lugn. Fokusera på mig och andas.
Åh, för Guds skull!
- Är allt okej här inne? - Bara bra.
- Jag är sjuksköterska. - Kom hit för helvete!
- Lugnt och fint, tjejen. - Håll käften!
- Är han inte perfekt, pappa? - Jo, verkligen, mamma.
- Han har dina ögon och min haka. - Han har mitt hår.
- Tycker du det? - Nej, han har mitt hår.
Om ni kan slita er från honom en stund, ska jag tvätta honom.
- Vi kan inte tacka er båda nog. - Ingen orsak.
Om vi kan göra nåt för er...
Ni kan göra mig en tjänst. Min Jason har inte fått sin lunch.
- Hallå? Niles? - Jösses, vilken dag.
Att gifta sig och träffa sin sonson på en och samma dag.
Ni kommer precis i tid. Kom in.
Stirra inte. Du var heller ingen skönhet vid den åldern.
- Titta vem som är här. - Hej.
- Åh, vad söt han är. - Tvillingen kommer att bli svartsjuk.
Ambulansen kommer strax. Jag går nu.
- Tack än en gång. - Tack.
- Ska jag inte undersöka din apa? - Nej, det behövs inte.
- Tack. - Tack.
Jag ska skämma bort dig nåt fruktansvärt.
- Du är så rar. Men bröllopsgästerna? - De överlever.
- Ja, så länge det finns en öppen bar. - Åh, ta det lugnt.
Det är nog vår bil.
- Synd att vi missar bröllopet. - Det tycker vi också.
- Det är som om min pappa gifter sig. - Det blir inte detsamma utan er.
Jag får inte glömma ringarna.
Varför gifter vi oss inte här? Vi har ju ringarna och prästen.
- Alla gästerna, då? - Vi gör det senare för dem.
Det luktar åtminstone apa här.
Jag är klar. Kör igång, Fras.
Jag tar den förkortade versionen. Den behövs inte.
Och inte den heller.
- Den store tänkaren Horace Walpole- - Du behöver inte den.
Okej då.
- Vi har samlats här... - Ringde nån efter en ambulans?
- Niles, ge dem ringarna. - Okej. Pappa...
- Varsågod. - Jag går rakt på sak.
Tar du, Martin Crane, Ronee Lawrence till din maka och lovar...
- ...att älska henne i nöd och lust? - Ja.
- Tar du, Ronee Lawrence, Martin... - Ja.
Om jag hade fått säga det jag tänkte, skulle ni gråta floder,
Härmed förklarar jag er man och hustru.
Vi är klara nu. Vi är så glada för er skull.
Ni kommer alltid att minnas bröllopsdan...
- ...för det är er sonsons födelsedag. - Ja, och Eddies.
- Vad? - Det var inget.
Är det Eddies födelsedag? Var det därför du bokade hotellet den 15 maj?
Jag visste det. Och du klandrade mig för det. Så fult gjort.
Det var en kort smekmånad.
EN LAT KUNG
Hej, Lilith. Jag tänkte bara höra hur det är med Freddy.
Vad? En ny? Jag trodde att han var förälskad i den gamla.
Du vet var det kommer från. Jag bytte schacklärare hela tiden.
Jag har varit ensam mycket på senaste tiden.
Pappa och Ronee firar smekmånad.
Ja, de hälsar och tackar för radondetektorn du skickade.
Niles och Daphne har fullt upp med babyn.
Jag ska inte uppehålla dig längre. Be Freddy att ringa mig. Hej då.
- Jag ska hämta en fåtölj. - Där.
- Förlåt att jag är sen. Väntat länge? - Elva år.
Var rädd om den.
Bebe, det är Frasier. Jo, det där jobbet i San Francisco.
Jag tror att jag tar det.
- Har du hört nåt, Frasier? - Om vad då?
- Den nya stationschefen. - Jag har ont i magen av oro.
Jag vet bara att de ska ersätta fine Kenny med nån hänsynslös...
- ...tuffing. - Milt uttryckt.
- Frasier! - Bebe. Jag hör av mig.
Jag har gjort det. När ödet kallar, ger Bebe blanka fan i det.
Ingen får veta nåt. Jag berättar inte för familjen förrän i kväll.
- Jag är så stolt över dig. - Bebe, jag har nåt till dig.
Jag har bestämt mig för att ge bort en del saker.
Det är som en nystart.
Du är vuxen nu.
När jag ser dig i ögonen, ser jag nåt jag aldrig sett förr.
- Visdom. - Kråksparkar.
Jag är ledsen, men du ska vara med i tv nu.
- Du har en tid klockan fyra. - Nej tack, Bebe.
Det handlar inte om kirurgi. Jag har gått hos honom i åratal.
- Han är säkert bra, men... - Jag väntar i bilen, mamma.
Klockan fyra alltså.
Ja. Tack. Hej då.
- Du fick veta nåt, va? - Ja.
- Roz, mår du bra? - Hon är askgrå i ansiktet. Säg det.
Vem är tyrannen vars röv jag ska kyssa tills gud vet när?
- Jag. - Glädjande nyheter, ers majestät.
- Du? Grattis, Roz. Är du inte glad? - Det har inte sjunkit in än.
Jag förstod inte heller att folk skulle höra på mig.
Nu sjönk det in! Jag är bossen!
- Vem vill ha champagne? - Tyvärr har jag en läkartid.
- Kommer du på middag i kväll? - Javisst.
- Jag är glad för din skull. - Jag är överlycklig.
- Var det värt att vänta på? - Han ställde en fråga, Roz.
ATT STRÄVA, ATT SÖKA, ATT FINNA
Bebe, Frasier här. Jag vill tacka dig för att du sände mig till kvackaren.
Han förstörde nåt och nu rinner ögonen hela tiden.
- Grattis! - Tack detsamma.
Vet nån vad vi firar? Frasier bad oss ändra våra planer.
Han sa att han har nåt som han vill meddela.
- Hej, Roz. - Där är han.
Hej, David. Minns du mig? Jag är din farfar.
Och jag är din... Förlåt, jag kan inte säga det än.
Jag tog med lite champagne. Har du gråtit?
- Nej, Roz. Vill du ta den här? - Visst.
- Är Frasier okej? - Visst. Varför undrar du?
Jag tror att han stod och grät i köket.
Han har varit hos doktorn ofta.
- Har han? - Ja. Han var där idag.
Han missade ett helt program för att han hade en läkartid.
Ronee, jag såg att du beundrade mönstret på det här porslinet.
Jag skulle vilja ge dig det i present - en hel servis.
- Tack, Frasier. - Det var så lite.
Niles, jag vet att du kastat lystna blickar på det här schackspelet.
- Jag vill att du ska ha det. - Men det är ju ditt favoritspel.
Jag vill att du ska lära din son att spela på det.
Jag har inte glömt dig, Roz. Jag kommer strax.
- Jag gillar inte det här. - Ta det lugnt.
Giftermålet och babyn har gjort honom sentimental.
Dr Hanning här. Jag beklagar verkligen provresultaten.
Jag vet att det inte ser bra ut, men jag ska göra allt. Ring mig.
- Herregud. - Var det därför han bjöd hem oss?
Varsågod, Roz. Den här art déco- spegeln verkar vara i din stil.
Åh, Gud.
Jag trodde att schackspelet skulle väcka starkare reaktioner.
- Frasier, vad är det här? - Varför ger du bort alla dina saker?
Jag ville inte säga nåt förrän efter middagen, men...
För några veckor sen fick jag oväntade nyheter.
Det är exakt det här som jag ville undvika.
Ni får inte se min avfärd som nåt sorgligt. Det gör inte jag.
- Jag ser det som ett äventyr. - Åh, Frasier. Nej.
Vi visste att vi inte skulle vara tillsammans i evighet.
Gråt om ni känner för det, men jag försäkrar er-
- att när jag passerar Golden Gate blir det med ett leende.
- Golden Gate... - Jag ska flytta till San Francisco.
- Vad? - Nya jobbet. Jag börjar om en vecka.
Sitt inte och försök svälja gråten. Släpp fram den.
Det är helt otroligt.
- Skål för San Francisco. - Skål för San Franciso.
Det är bara en timmes flygresa, så jag kommer hit ofta.
- Vi vet, Fras. - Vi är glada för din skull.
Jag är glad, men rädd också. Men det är en skön rädsla.
Det är lite som när jag kom hit från Boston.
Om jag inte hade gjort det, tänk på allt jag hade missat.
Och se vad jag hade missat.
Herregud, de är så vackra.
Och det kommer de att förbli så länge hon ammar.
- Vill du hålla babyn, Niles? - Visst.
Den här är ganska bekväm. Jag hade gillat den.
Låt mig hjälpa dig med disken.
- Vilken vacker pojke. - Ja.
Tänk att jag var orolig för att vi inte skulle ha nåt gemensamt.
Jag vet hur det är, Niles. Det löser sig.
Det är bäst vi går, Marty. Jag ska upp tidigt.
Jag med. Jag har ett möte kl. 7.30 och sen ska jag avskeda nån.
- Vem? - Den som bestämde mötestiden.
- Vi borde också gå, älskling. - Okej, om ni måste.
Men gå inte utan att ta med några éclairer.
Jag gör tv nästa vecka. Ta hand om dem-
- för annars sätter de sig runt min midja.
- Vad? - Först nu fattar jag att du flyttar.
Hur ska jag klara mig utan dig?
- Du är den raraste, underbaraste... - Han reser inte förrän nästa vecka.
Du har alltid varit som en bror för mig.
De låter ju konstigt eftersom vi låg med varandra...
Flytta på dig, Roz.
Tänk så många operor jag kommer att släpas med på.
Jag lovar att jag kommer på alla de tyska.
Och till jul, Thanksgiving och födelsedagar tills vi blir utleda.
När jag väl har flyttat blir ni aldrig av med mig.
Tack, Frasier, för...
Ja, du vet...
- Kör hårt, grabben. - Visst.
Du har redan fått mig att gråta en gång. Det räcker.
Kaffe imorgon? Kl. 10.30?
Jag kommer att sakna våra träffar.
Ni vet alla vad jag känner för er.
Enda skälet till att jag flyttar-
- är att jag också vill ha det ni alla har nu - ett nytt kapitel.
Ingen vet om det fungerar.
Men det är som i Tennyson-dikten. Minns ni den?
Jag tror att vi kommer att göra det nu.
"Vi må dras ner i avgrunden."
"Vi må nå de lyckliga öarna."
"Trots att vi inte har den styrka som fordom"-
- "förflyttade himmel och jord, är vi fortfarande de vi är."
"Försvagade av tid och öde"-
- "men starka i viljan att sträva, att söka"-
- "att finna och att inte ge efter."
Jag har tänkt mycket på den dikten på senaste tiden.
Och jag tror att den vill säga att tryggheten är lockande-
- men att vi blir mer levande ju mer vi riskerar.
Det vi till slut alltid ångrar mest-
- är chanserna vi aldrig tog.
Och jag hoppas att det i viss mån förklarar resan jag ska ge mig ut på.
Jag har älskat varenda minut...
...tillsammans med min KACL-familj och er alla.
I elva år har ni hört mig säga "Jag lyssnar".
Ni lyssnade ju också.
Och jag är evigt tacksam för det.
Godnatt, Seattle.
Vi hade stor fest på kvällen. Mycket trevligt.
- Vad var det? - Herregud, vi har landat.
Redan? Tack så mycket. Jag har aldrig haft en så behaglig flygresa.
Och jag har aldrig haft trevligare sällskap.
Jag tycker att det du gör är fantastiskt.
Jag hade alltid ångrat mig om jag inte tog chansen.
Välkomna till Chicago.
- För er egen säkerhet... - Önska mig lycka till.
Vi i besättningen hoppas att ni haft en...
TACK FÖR ATT DU RINGDE