Ikke la meg forstyrre. Du var i dype tanker.
Ja, de siste tre ukene har vært begivenhetsrike for meg.
Lykke til i Chicago.
Niles og jeg har tenkt på presang. Vi kan kanskje gi deg bryllupet.
- Hva leter du etter? - Ringen.
- Jeg mistet den da det smalt. - I pateen! Eddie!
Ok, her er pillene dine. To ganger daglig.
Så har du det bedre, herr Pusekatt,
- Hvem var det nå? - Jeg.
Hunden vår svelget en ring og bryllupet er satt på vent.
- Jeg kan vente. - Takk så mye.
Takk.
Ingen enkle saker i dag. Snakk om å ha fullt opp.
- Er det første dag? - Ja. Ikke i Kansas lenger.
- Hvor utdannet du deg? - I Kansas.
Hvis du holder munnen åpen-
- drar jeg poten ned i halsen. Jeg fleipet...
Jeg tar hunden til det andre rommet-
- og kommer snart tilbake.
- Sånn ja. - Takk.
- Han vet ikke hva han skal gjøre. - Han er ny her.
Jeg har også vært litt nervøs siden brødrene mine dukket opp.
De klapper meg på magen og sier: "Han er en skikkelig Moon."
Hver gang de sier det, tenker jeg: Tenk om han er som du og Frasier?
- Unnskyld? - En Moon-gutt kan jeg takle.
Men tenk om han er et geni, som snakker fransk ved seks års alder.
Jeg er redd han blir lik brødrene dine.
Jeg var overbevist om at du hadde en liten Simon i magen.
- De fører nok et helvetes liv der nå. - Og det er åpen bar.
- Herregud, vannet gikk nettopp! - Fordi jeg sa åpen bar?
Det er god tid å kjøre deg til sykehuset.
- Pokker heller! Han kommer nå! - Her er ringen.
- Ring etter en ambulanse. - Den rekker ikke hit!
- Herregud! - Ring 911, så begynner jeg her.
Vent. Jeg må vaske hendene.
- Kan du sånt her? - Jeg har hjulpet mange til verden.
En av dem fikk førstepremie på landbruksmessen.
- Du er kjempeflink, jenta mi. - Jeg er ingen fordømt puddel!
Hallo. Vi er på East Village Road 1206. Kona mi har fått veer.
Sykehuset er 30 km unna. Kan jeg kjøre deg?
Hun sier nei.
De er på vei. Fokuser på meg og pust.
Å, for Guds skyld!
- Er alt i orden her inne? - Bare bra.
- Jeg er sykepleier. - Kom hit, for helvete!
- Rolig og fint, jenta mi. - Hold kjeft!
- Er han ikke perfekt, pappa? - Jo, virkelig, mamma.
- Han har dine øyne, min hake. - Han har mitt hår.
- Syns du det? - Nei, han har håret mitt.
Hvis du kan slite deg fra ham en stund, skal jeg vaske ham.
- Vi kan ikke takke dere begge nok. - Ingen årsak.
Om vi kan gjøre noe for dere...
Du kan gjøre meg en tjeneste. Min Jason har ikke fått lunsj.
- Hallo? Niles? - Jøss, hvilken dag.
Å gifte seg og treffe sitt barnebarn på en og samme dag.
Dere kommer akkurat i tide. Kom inn.
Ikke stirr. Du var heller ingen skjønnhet på den alderen.
Se hvem som er her. Hei.
- Å, hva søt han er. - Tvillingen kommer til å bli sjalu.
Ambulansen kommer straks. Jeg går nå.
- Takk enda en gang. - Takk.
- Skal jeg ikke undersøke apa? - Nei, det trengs ikke.
- Takk. - Takk.
Jeg skal skjemme deg bort noe forferdelig.
- Du er så søt. Men bryllupsgjestene? - De overlever.
- Ja, så lenge det er en åpen bar. - Å, ta det rolig.
Det er nok bilen vår.
- Synd at vi går glipp av bryllupet. - Det syns vi også.
- Det er som om faren min gifter seg. - Det blir ikke det samme.
Jeg må ikke glemme ringene.
Hvorfor gifter vi oss ikke her? Vi har jo ringene og presten.
- Gjestene, da? - Vi gjør det seinere for dem.
Det lukter iallfall ape her.
Jeg er klar. Kjør i gang, Frase.
Jeg tar den forkortede versjonen. Den trengs ikke.
Og ikke den heller.
- Den store tenkeren Horace Walpole. - Du trenger ikke den.
Ok, da.
- Vi har samlet oss her... - Ringte noen etter en ambulanse?
- Niles, gi dem ringene. - Greit. Pappa...
- Vær så god. - Jeg går rett på sak.
Tar du, Martin Crane, Ronee Lawrence til din ektefelle og...
- ...lover å elske henne? - Ja.
- Tar du, Ronee Lawrence, Martin... - Ja.
Hvis jeg hadde fått si det jeg ville, hadde dere grått nå.
Herved erklærer jeg dere mann og kone.
Vi er klare nå. Vi er så glade for deres skyld.
Dere vil alltid huske bryllupsdagen...
- ...fordi det er hans fødselsdag. - Ja, og Eddies.
- Hva? - Det var ingenting.
Er det Eddies bursdag? Var det derfor du booket hotellet da?
Jeg visste det. Og du klandret meg for det. Så stygt gjort.
Det var korte hvetebrødsdager.
EN LAT KONGE
Hei, Lilith. Jeg ville bare høre hvordan det går med Freddy.
Hva? En ny? Jeg trodde at han var forelsket i den gamle.
Du vet hvor det kommer fra. Jeg byttet sjakklærer hele tiden.
Jeg har vært alene mye den siste tida.
Pappa og kona er på bryllupsreise.
Ja, de hilser og takker for radondetektoren du sendte.
Niles og Daphne har fullt opp med babyen.
Jeg skal ikke oppholde deg lenger. Be Freddy om å ringe meg. Ha det.
- Jeg skal hente en stol. - Der.
- Jeg er sen. Ventet lenge? - Elleve år.
Vær forsiktig med den.
Bebe, det er Frasier. Jo, den jobben i San Francisco.
Jeg tror at jeg tar den.
- Har du hørt noe, Frasier? - Om hva da?
- Den nye stasjonssjefen. - Jeg har vondt i magen av uro.
Jeg vet bare at de skal erstatte fine Kenny med noen hensynsløs...
- ...tøffing. - Mildt uttrykt.
- Frasier! - Bebe. Jeg hører fra meg.
Jeg har gjort det. Når skjebnen kaller, gir Bebe blanke faen.
Ingen får vite noe. Jeg forteller ikke for familien før i kveld.
- Jeg er så stolt av deg. - Bebe, jeg har noe til deg.
Jeg har bestemt meg for å gi bort en del ting.
- Det er som en ny start. - Du er voksen nå.
Når jeg ser deg i øynene, ser jeg noe jeg aldri sett.
- Visdom. - Rynker.
Jeg er lei for det, men du skal på TV.
- Du har en avtale klokka fire. - Nei, Bebe.
Det handler ikke om kirurgi. Jeg har gått hos ham i årevis.
- Han er sikkert bra, men... - Jeg venter i bilen, mamma.
Klokka fire altså.
Ja. Takk. Ha det.
- Du fikk vite noe, hva? - Ja.
- Roz, har du det bra? - Hun er askegrå i ansiktet. Si det.
Hvem er tyrannen hvis rumpe jeg skal kysse inntil gud vet når?
- Jeg. - Gledende nyheter, deres majestet.
- Du? Gratulerer. Er du ikke glad? - Det har ikke sunket inn ennå.
Jeg forsto heller ikke at folk ville høre på meg.
Nå sank det inn! Jeg er sjefen!
- Hvem vil ha champagne? - Dessverre har jeg en legetime.
- Kommer du på middag i kveld? - Ja visst.
- Jeg er glad. - Jeg er overlykkelig.
- Var det verdt å vente på? - Han stilte et spørsmål, Roz.
Å STREVE, Å SØKE, Å FINNE
Bebe, Frasier . Jeg vil takke deg for at du sendte meg til kvakksalveren.
Han ødela noe, og nå renner øynene hele tida.
- Gratulerer! - Takk det samme.
Vet noen hva vi feirer? Frasier ba oss endre planene våre.
Han sa at han har noe som han ville si.
- Hei, Roz. - Der er han.
Hei, David. Husker du meg? Jeg er bestefaren din.
Og jeg er... Unnskyld, jeg kan ikke si det ennå.
Jeg tok med litt champagne. Har du grått?
- Nei, Roz. Vil du ta dette? - Ja visst.
- Er Frasier ok? - Ja. Hvordan det?
Jeg tror at han sto og gråt på kjøkkenet.
Han har vært hos legen ofte.
- Har han? - Ja. Han var der i dag.
Han misset et helt program for at han hadde en legetime.
Ronee, jeg så at du beundret mønstret på dette porselenet.
Jeg vil gjerne gi deg det i gave - et hel servise.
- Takk, Frasier. - Det var så lite.
Niles, jeg vet at du kastet lystne blikk på dette sjakkspillet.
- Jeg vil at du skal ha det. - Men det er jo favoritten din.
Jeg vil at du skal lære sønnen din å spille på det.
Jeg har ikke glemt deg. Jeg kommer straks.
- Jeg liker ikke dette. - Ta det rolig.
Giftermålet og babyen har gjort ham sentimental.
Dr. Hanning her. Jeg beklager prøveresultatene.
Jeg vet at det ikke ser bra ut, men jeg skal gjøre alt. Ring meg.
- Herregud. - Var det derfor han inviterte oss?
Vær så god, Roz. Dette art décospeilet synes å være din stil.
Å, Gud.
Jeg trodde at sjakkspillet skulle vekke sterkere reaksjoner.
Frasier, hva er dette?
Hvorfor gir du bort alt?
Jeg ville ikke si noe før etter middag, men...
For noen uker siden fikk jeg uventede nyheter.
Det er nøyaktig dette som jeg ville unngå.
Dere får ikke se min avreise som noe trist. Det gjør ikke jeg.
- Jeg ser det som et eventyr. - Å, Frasier. Nei.
Vi visste at vi ikke skulle være sammen i all evighet.
Gråt hvis dere vil, men jeg forsikrer dere-
- at når jeg passerer Golden Gate, blir det med et smil.
- Golden Gate... - Jeg skal flytte til San Francisco.
- Hva? - Ny jobb. Jeg begynner om en uke.
Ikke sitt og prøv å svelge gråten. Slipp det ut.
Det er helt utrolig.
- Skål for San Francisco. - Skål for San Francisco.
Det er bare en times flyreise, så jeg kommer hit ofte.
- Vi vet det. - Vi er glade for din skyld.
Jeg er glad, men redd også. Men det er en deilig redsel.
Det er litt som da jeg kom hit fra Boston.
Hvis jeg ikke hadde gjort det, tenk på alt jeg hadde misset.
Og se hva jeg hadde oversett.
Herregud, de er så vakre.
Og det kommer de til å forbli så lenge hun ammer.
- Vil du holde babyen, Niles? - Ja visst.
Denne er ganske komfortabel. Jeg ville likt den.
La meg hjelpe deg med oppvasken.
- Hvilken vakker gutt. - Ja.
Tenk at jeg var bekymret for at vi ikke ville ha noe felles.
Jeg vet hvordan det er, Niles. Det løser seg.
Det er best vi går, Marty. Jeg skal tidlig opp.
Jeg også. Jeg har et møte kl. 7.30 og så må jeg sparke noen.
- Hvem? - Den som avtalte møtet.
- Vi burde også gå. - Greit, hvis dere må.
Men ikke gå uten å ta med noen éclairer.
Jeg gjør TV i neste uke. Ta hånd om dem-
- for ellers setter de seg rundt midja mi.
- Hva? - Først nå skjønner jeg at du flytter.
Hvordan skal jeg klare meg uten deg?
- Du er den søteste, vidunderligste... - Han reiser ikke før i neste uke.
Du har alltid vært som en bror for meg.
De høres merkelig ut siden vi lå med hverandre...
Flytt deg, Roz.
Tenk så mange operaer jeg blir dratt med på.
Jeg lover at jeg kommer på alle de tyske.
Og til jul, Thanksgiving og bursdager til vi blir lei.
Når jeg har flyttet, blir dere aldri kvitt meg.
Takk, Frasier, for...
Ja, du vet...
- Ta dem, gutt. - Ja visst.
Du har fått meg til å gråte én gang. Det holder.
- Kaffe i morgen? - Kl. 10.30.
Jeg kommer til å savne kaffen.
Dere vet alle hva jeg føler for dere.
Grunnen til at jeg flytter-
- er at jeg også vil ha det dere alle har nå - et nytt kapittel.
Ingen vet om det fungerer.
Men det er som i Tennyson-diktet. Husker dere det?
Jeg tror at vi kommer til å gjøre det nå.
"Vi måtte trekkes ned i avgrunnen."
"Vi måtte oppnå de lykkelige øyene."
"Trass i at vi ikke har den styrke som"-
- "forflyttet himmel og jord, er vi fortsatt de vi er."
"Svekket av tid og skjebne"-
- "men sterke i viljen til å streve, å søke"-
- "å finne og å ikke gi etter."
Jeg har tenkt mye på det diktet den siste tida.
Og jeg tror at det vil si at tryggheten er lokkende-
- men at vi blir mer levende, jo mer vi risikerer.
Det vi til slutt alltid angrer mest-
- er sjansene vi aldri tok.
Og jeg håper at det i viss grad forklarer reisa jeg begir meg ut på.
Jeg har elsket hvert minutt...
...sammen med min KACL-familie og dere alle.
I elleve år har dere hørt meg si "Jeg hører".
Dere hørte jo også.
Og jeg er evig takknemlig for det.
God natt, Seattle.
Vi hadde stor fest om kvelden. Svært hyggelig.
- Hva var det? - Herregud, vi har landet.
Allerede? Takk. Jeg har aldri hatt en så behagelig flyreise.
Og jeg har aldri hatt hyggeligere selskap.
Jeg synes at det du gjør, er fantastisk.
Jeg hadde angret meg hvis jeg ikke tok sjansen.
Velkommen til Chicago.
- For deres egen sikkerhet... - Ønsk meg lykke til.
Vi i besetningen håper at dere har hatt en...
TAKK FOR AT DU RINGTE