Кажу вам, Like a Virgin -
пісня про дівку.
Вона лине до хлопця з великим членом.
Це метафора великого члена.
Ні, це пісня про нещасливу дівчину.
Їй багато разів не щастило, а потім їй трапився хороший хлопець.
Пригальмуй! Прибережи це лайно для малюків.
Тобі? Яка у біса Тобі?
Like a Virgin - пісня не про нещасливу дівку.
Про таку дівку пісня True Blue.
-Що таке True Blue? -True Blue - це останній хіт Мадонни.
Ніколи чарти не дивлюся, але навіть я чув True Blue.
Я не кажу, що не чув її, просто забув. Я не фанат Мадонни.
І я також.
Мені подобались її перші пісні, але після Papa Don’t Preach я її не слухаю.
Через вас я забув, до чого вів. На чому я зупинився?
Тобі - це та маленька китаянка.
-Яке в неї прізвище? -Що це таке?
Старий записник. Знайшов у кишені старого пальта.
-Яке ж у неї прізвище? -До якого ж біса я вів?
Ти сказав: «True Blue про нещасливу дівку і про хорошого хлопця».
«А пісня Like a Virgin - про великий член».
Like a Virgin - пісня про сучку. Вона лише траханням займається.
Вдень і вночі, вдень і вночі, трах-трах-трах, трах-трах-трах.
-Скільки ж це членів? -Багато.
А потім вона підчепила того Джона Голмса, який виявився
кимось типу Чарльза Бронсона у «Великій втечі» і свою справу знав.
І тоді вона зрозуміла, як воно насправді трахатися.
-Біль, біль. -Чу, Тобі Чу?
Їй боляче, дуже боляче, хоча вона з половиною міста переспала.
Такого просто бути не могло, але їй боліло, наче вона незаймана.
Той біль нагадав сучці, що таке бути незайманою.
Тому пісня називається Like a Virgin.
-Вонг... -Дай мені це!
Якого біса ти твориш? Поверни записник.
Набридло. Віддам, коли підемо.
Чому, коли підемо? Зараз поверни!
Ти вже 15 хвилин торочиш імена, наче папуга.
«Тобі. Тобі?»
«Тобі? Тобі Вонг».
«Тобі Вонг? Тобі Вонг».
«Тобі Чанг? Клятий Чарлі Чен».
Ліворуч торочать про Мадонну і член, праворуч - про якусь японку Тобі.
Віддай мені записник.
-І ти його прибереш? -Я робитиму те, що схочу.
Тому поки що не віддам.
-Гей, Джо, пристрелити його? -Лайно.
Навіть якщо таке насниться, прокинься і вибачся.
Ви слухали передачу «Супер хіти 70-их»?
-Бомбезна передача. -Правда ж класна добірка?
А я нещодавно чув пісню Heartbeat is a Lovebeat.
Останній раз я чув її приблизно в п'ятому блін класі.
А я нещодавно чув The Night the Lights Went Out in Georgia.
Колись це був справжній хіт. Я чув її мільйон разів.
Але я оце зараз усвідомив, що виконавиця застрелила Енді.
Ти не знав, що Вікі Лоуренс застрелила Енді?
-Я думав, його застрелила дружина. -Там же в кінці все зрозуміло.
Знаю, придурку. Просто я вперше усвідомив це.
-Якщо я придурок, то вб'ю тебе. -Ніколи не звертав увагу.
Добре. Я заплачу.
Ви подбаєте про чайові.
По долару з кожного.
Коли повернуся, щоб віддав записник.
Вибач, тепер він мій.
Я здаюся.
Пристрель цей шмат лайна.
Викладайте грошенята для пані.
-Давай долар. -Ніколи не даю.
-Чайові? -Це моя позиція.
Не залишати чайові?
Але ж вони заробляють копійки.
Якщо їй мало, хай звільниться.
Я ще не бачив таких скнар.
То ти ніколи не залишаєш чайові?
Я не збираюся давати, бо всі так роблять.
Якщо хтось доклав зусиль, то я можу залишити чайові.
Але я не лох, щоб просто так залишати чайові.
-Офіціанти просто роблять свою роботу. -Вона була милою.
Була, але не аж занадто.
Вона повинна була відсмоктати тобі?
За це я б лишив більше.
Слухайте, я замовив каву. Ми довго сиділи, вона підійшла три рази.
Треба було підійти шість.
Шість? Раптом в неї забагато роботи?
Це означає, що вона погано працює.
Пробачте, пане Пінк, ви випили забагато кави.
Вони ж не помирають від голоду. Їм платять мінімалку.
Я колись працював за мінімалку, але чайові мені ніхто не лишав.
Вони виживають лише за рахунок чайових.
Що це?
Найменша скрипка в світі, що грає для офіціанток.
Фігня це все.
Вони ганяють, наче коні.
Це важка робота.
В «Макдоналдсі» теж важка робота, але ти не даєш там чайові.
В кафе всі залишають чайові, а там - ніхто. Яке лайно.
Найчастіше офіціантками працюють жінки без вищої освіти.
Це найдоступніша робота для жінок, щоб заробити собі на життя.
Саме завдяки чайовим.
До біса.
-Господи Боже. -Шкода, що чайові оподатковуються.
Це не моя вина.
Вони не єдині, кого наш уряд регулярно трахає.
Підпишу прохання до уряду, проголосую на референдумі, але чайових не залишу.
Ваші нещасні недоучки хай вчаться друкувати.
Допомогти їм вижити? Зараз дожену і ще раз допоможу.
Переконав. Поверни долар.
Навіть не думай забирати.
Собацюри, ходімо гавкати.
Хвилинку, хто тут жлоб?
-Пан Пінк. -Пінк?
Чому?
Принцип.
Принцип?
Що ще за принцип?
-Він не дає чайові. -Стулися.
Як то він не дає?
Жени бакс, дешевий виплювок. Я заплатив за твій сніданок.
Оскільки ти заплатив, то добре. Інакше не дав би.
До одного місця, дав би чи ні.
Жени бакс, як решта.
Дякую!
«Партрідж Фемілі» з піснею Doesn’t Somebody Want to be Wanted.
Далі Едісон Лайтхаус і пісня Love Grows where my Rosemary Goes.
З вами «Супер хіти 70-их». Вихідні тривають.
Боже!
Дідько!
Я помираю!
Помираю!
-Я помираю! -Тримайся.
Але ж я помираю!
Пробач.
Вона мене вбила!
Кляте стерво!
Не мели дурниць! Тримайся!
Ти поранений, важко поранений.
Але ти не помреш!
Ні, помру, я знаю! Я...
Я помру! Я боюся крові, Леррі! Я знаю, що помру!
Я не знав, що ти вчився на лікаря.
Ти лікар? Ти лікар?
От прости скажи, ти лікар?
Не лікар!
Ти щойно визнав, що верзеш казна-що.
Якщо ти закінчив молоти дурниці,
можеш вислухати мене. Ми їдемо у місце зустрічі.
Джо привезе тобі лікаря. Він тебе вилікує, і ти житимеш.
Тепер кажи: «Я одужаю».
Кажи: «Я одужаю!»
Кажи! Все буде добре!
Повтори кляті слова!
-Боже! -Повтори кляті слова!
-Повтори! -Я одужаю, Леррі.
Правильно! Правильно.
Я одужаю.
Полянь, де ми.
Дивися, ми на складі.
Ти врятуєш мене? Ти мене врятуєш?
-Так. Ми на складі. -Ні!
Скажи, хто в нас міцний парубок? Хто в нас міцний парубок?
-Хто? Відповідай. -Я міцний парубок.
Ти міцний парубок.
Ти дуже міцний парубок.
Добре.
Ми на складі.
Ми тут.
Нам вдалося. Вдалося.
Нам це вдалося.
Хай тобі грець. Ми вже на складі.
Ми приїхали. Ми вже тут.
-Чорт! -Не стукай головою.
Ти дірку проб'єш.
Ти ж не хочеш дірку пробити?
Я не можу тобі допомогти,
але Джо скоро приїде.
Він скоро буде.
Він тобі допоможе, подбає про тебе.
Так? Ми з тобою чекатимемо на Джо.
На кого ми чекаємо?
На Джо.
Леррі, мені так страшно.
Обійми мене, будь ласка.
Так.
Ти маєш право боятися.
Ти сьогодні був надто хоробрим.
Будь ласка, відпочинь трохи.
Добре?
Ти не помреш, все буде добре. Джо приїде...
і вилікує тебе.
Леррі, мені боляче.
Звісно ж, боляче.
Звісно.
Леррі!
Благослови тебе боже.
За все.
Я було злякався, але зараз я отямився.
Просто мене поранили в живіт.
Без лікаря я напевне здохну.
-В лікарню тобі не можна. -Краще в тюрму!
Не треба везти мене в реєстратуру!
Просто висади мене біля лікарні! Далі я сам!
Я нічого їм не скажу.
Присягаюся, не скажу.
Богом присягаюся!
Подивися мені в очі, Леррі.
В очі! Я нічого не скажу!
Про тебе не дізнаються!
Хлопче, ти не помреш. Зрозумів?
Послухай мене.
В тебе все буде добре.
Поранення в коліно та живіт - це найболючіші поранення.
Чорт!
Але вони не вбивають одразу.
На це підуть дні!
Ти хотітимеш померти,
але від такої рани так швидко не помреш.
Час твій союзник.
-Нас хтось здав? -Думаєш?
Чорт, Оранджа поранили.
В живіт.
Чорт!
А де Браун?
Помер.
Як він помер?
А ти як думаєш?
Копи застрелили.
Кепсько. Ох і кепсько!
Йому погано?
Сам як думаєш?
Оце так фігня.
Клята фігня!
Хтось продав нас з усім лайном.
Думаєш, нас підставили?
Ти ще сумніваєшся?
Я не думаю, я знаю! Знаю! Звідки взялися копи?!
Спочатку їх не було! Аж раптом вони з'явилися!
Спрацювала сигналізація, вони повинні були приїхати за чотири хвилини.
Звісно, ми могли натрапити на патруль. Але вони вискочили за хвилину!
Сімнадцять копів, і кожен знав, що треба робити!
Вони чекали на нас!
Згадай другу хвилю копів. От вони приїхали через сигналізацію!
Але оті перші виродки чекали саме на нас.
Невже ти не думав про це?
В мене не було часу думати.
Спочатку я лиш хотів утекти звідти,
а потім з ним возився.
Моя тобі порада: починай думати. Я лиш про це думаю.
Не треба було сюди їхати. Зрадник знає про це місце.
Тут на нас могли чекати копи. Можливо, вони вже їдуть!
Давай відійдемо.
Он туди.
Не кидай мене! Я ж помру!
Я буду он там. Я звідти бачитиму тебе. Я бачитиму тебе.
Ти лежи. Я буду поруч. Зовсім близько.
Ось так. Я буду там.
Це поруч.
Леррі.
Якого кодла я тут роблю?! Мені ця справа від початку не подобалась.
Треба було тікати, як тільки відчув це! Як тоді, коли мене взяли за травку.
Я не довіряв тому хлопцю, але хотілося ризикнути заради першокласного товару.
А товару не було. Не треба було лізти, але ж ні, я вирішив ризикнути.
Все через кляті гроші!
Вже пізно вертати.
Заспокойся.
Заспокоївся?
Заспокоївся.
Вмийся.
Дихай глибше.
Заспокойся.
Покури.
Я кинув.
Добре.
А в тебе є?
Так.
Ось.
Дякую.
Так.
Давай згадаємо, як все було. -Добре.
Ми на місці, все йде за планом.
Включилась сигналізація.
Я озирнувся і побачив копів.
Твоя правда, виросли як гриби після дощу.
Всі сказилися.
-Пан Блонд почав стріляти в... -Не так.
-Що не так? -Поясню.
Копи з'явилися не після запуску сигналізації,
а після того, як пан Блонд почав стріляти.
-Я почув сигналізацію і побачив копів. -Ні, не так одразу.
Вони не показувалися, поки пан Блонд не сказився.
Я не кажу, що їх там не було. Були.
Але з'явилися вони після того, як пан Блонд почав стрілянину.
Тобто, нас зрадили.
-Ви не згодні, пане Вайт? -Та який я тобі пан Вайт?
Я не хочу знати твоє справжнє ім'я і свого тобі не назву.
Я нічого не хочу знати.
Твоя правда, кепська справа.
Як ти втік?
Відстрілювався.
Всі стріляли, і я викурився звідти.
-Всім відійти! Геть із дороги! -Звільніть дорогу!
Пропустіть!
-Відійдіть! -Звільніть дорогу!
Боже, та що з тобою не так?
От придурок! Козел!
Розійдіться!
Боже.
Вилазь із машини! Вилазь, кажу!
Звільніть дорогу!
Поранив пару копів.
Ти когось убив?
Кількох копів.
А перехожих?
Лише копів.
Ти бачив того психа Блонда?
Я ще таких скажених не бачив.
Навіщо Джо взяв його?
Я нікого не хочу вбивати.
Але якщо хтось мені заважає, так чи інакше я приберу перешкоду.
І я так думаю.
Сісти на десять років
чи пристрелити когось.
Вибір простий.
Але ж я не псих.
Про що думав Джо?!
Я не працюватиму з такими.
Добре, що в нас не влучив, коли стріляв наосліп.
Я мало сам його не пришив!
Всі панікують.
Всі.
Всім людям властиво панікувати, коли ситуація стає напруженою.
Але ж панікуємо ми в голові, нікому не показуємо.
За кілька секунд ти опановуєш себе.
Починаєш розуміти, що робити. Але ж не починаєш хаотично стріляти!
Треба завжди залишатися професіоналом.
Психопат не може бути професіоналом.
Психопати мені не колеги.
Від них не знаєш, чого сподіватися.
От скільки років було тій чорношкірій? Років зо 20.
-Максимум 21. -Менше.
А що сталося з рештою?
Ми з Оранджем скочили в машину.
Брауна вбили. Це все, що я бачив.
Кожен був сам за себе.
Я не уявляю, що сталося з паном Блондом і паном Блу. Я не озирався.
Як ти думаєш?
Копи або пов'язали їх, або вбили.
Може все ж втекли? Ти ж утік.
Це просто диво.
Навіть якщо вони втекли, то де зараз?
-А раптом вони забрали діаманти і... -Ні, це неможливо. Ні.
А ти звідки знаєш?
Діаманти в мене.
Ну даєш.
Де вони?
Я їх заховав. Поїхали заберемо. Негайно.
Треба тікати. Відчуваю, тут залишатися небезпечно.
-Ми домовлялися зустрітися тут. -Де в біса всі поділися?
Договір анульовано, бо ми довідалися про щура в хаті.
Ми уявлення не маємо, що з паном Блондом і Блу.
Може, їх убили, а може, в цю мить копи виймають із них душу
і вони розповідають їм про це місце.
Присягаюся, мені наврочили.
Що?
Дві справи тому ми вчотирьох ішли на справу...
і дізналися, що серед нас є коп.
От лайно.
Пощастило дізнатися вчасно.
Довелося все покинути й тікати подалі.
Хто щур цього разу?
Пан Блу?
Пан Браун?
Джо?
-Він організатор. Може він і є зрадник? -Та ні.
Я давно знаю Джо. Він про це нічого не знав.
Я знаю Джо з дитинства. Я впевнений, що він цього не робив.
Також я впевнений в собі, бо знаю, що я цього не робив.
Про решту я такого сказати не можу, бо напевне не знаю.
Ти теж можеш бути щуром.
Так само, як і ти.
Нарешті почав думати.
Він теж може бути щуром.
Я бачив, як його підстрелили.
Він помирає, не називай його щуром!
Слухай,
серед нас точно був щур.
Чи є в цій дірі туалет?
Іди по коридору, ліворуч, нагору сходами, праворуч.
До речі, як Алабама?
Алабама?
Ми з нею року півтора не бачились.
Я думав, ви разом.
Було трохи.
Провернули чотири справи і вирішили розбігтися.
Чому?
Жінка напарниця дуже швидко набридає.
Що вона робить зараз?
Працює з Френком Мак-Гаром.
Кілька справ мають за плечима.
Біс, а не дівка.
Пан Вайт
Чому ти написав?
Робота для п'ятьох.
Треба пограбувати ювелірну крамницю.
Є кому продати? Мені немає кому.
Без питань. Покупець вже є.
Ти раніше продавав Марселю Спайві?
Відбуває 20 років у Сьюзенвілі.
Двадцять? Господи! За що?
-Не пощастило. -Можна і так сказати.
Час роботи?
Дві хвилини.
Небезпечна робота.
День, робочі години, натовп. Але мої хлопці...
подбають про перехожих.
-Скільки там людей? -Близько 20. Охорона так собі.
В них зазвичай лише...
необроблене каміння. Для синдикату.
Але саме того дня отримають готове каміння з Ізраїлю,
для переправлення.
-Наступного дня відправка у Вермонт. -Не вийде.
Тату, що отримаю я?
Багато, малий, багато.
Слухай, роби, як хочеш, а я тікаю.
Я зніму номер в мотелі, пересиджу, потім подзвоню Джо.
Блін, він тут здох?
Він здох чи ні?
Живий.
Що з ним?
До біса мене налякав. Я думав, він помер.
Без лікаря скоро помре.
І що? До лікарні ж не повеземо.
Без лікаря він не дожеве до ранку.
Його поранили через мене.
Тобі плювати, а для мене то не пусте місце.
Подбаємо про себе. Тут небезпечно. Треба згортатися.
Може, пропонуєш до готелю?
В нього дірка в животі.
Ходити він не може. Кров рікою тече.
А коли при свідомості, то кричить.
То що нам робити?
Джо допоможе.
Треба його знайти.
Джо домовиться з лікарем,
і той приїде сюди.
Припустимо ми віримо Джо. Де ж він?
Він повинен був приїхати, але ж ні. Мене аж тіпає.
Навіть якщо він чистий,
навряд чи він нам зрадіє.
Він спланував пограбування, влаштував криваву бійню.
Мертві копи, мертві грабіжники, мертві перехожі.
Та він відхреститься від нас!
На його місці я б тікав звідси якомога далі.
Поки тебе не було,
він благав мене відвезти його до лікарні.
Не хочу передавати його копам,
але інакше він помре.
Він благав мене.
Добре, відвеземо до лікарні, якщо він благав.
Він про нас нічого не знає, тож хай як хоче.
Про мене дещо знає.
Що?
Ти ж не сказав, як тебе звати?
Лише ім'я і звідки я.
Навіщо?!
Кілька днів тому ми теревенили. Тоді я сказав, звідки я.
А навіщо ти ім'я своє сказав?
Він спитав.
Ми втекли від копів.
Його поранили.
Через мене.
Він був у крові.
І кричав.
Я думав, що він от-от помре. Намагався втішити його.
Я казав, що все буде добре, що я про нього подбаю.
Він спитав, як мене звати.
Він помирав на моїх руках!
Що мені було робити?
Вибачитися і сказати, що цього я сказати не можу?
Що це проти правил?
Що я йому не вірю?
Треба було, але я не зміг!
В сраку тебе і Джо!
-Яка чуттєва сцена була. -Не біси мене!
-У своєму рідному місті насмітив? -Так!
Ну то проїхали. А я, ідіот, боявся, що нас там сфотографували.
Він знає твоє ім'я, який ти на вигляд, звідки ти і чим займаєшся.
Їм залишається лиш принести кілька твоїх фотографій.
Ти часом більше нічого не розповів?
Якщо попрошу стулитися, так і зроби.
В лікарню він не поїде.
Але він помре.
Мені сумно, йому не пощастило.
Ти навіщо торкаєшся мене?
Хочеш битися? Давай.
Хочеш мене пристрелити, гівнюк? Ну давай, стріляй.
Пішов ти, не я заварив кашу, я її розрулюю!
Ти поводишся, як зелений аматор.
Спочатку вони візьмуть його, потім тебе, а потім і мне знайдуть.
До чого тут я?!
Я імені йому свого не називав, не казав звідки я!
Ти й мені хотів сказати 15 хвилин тому.
Це ти заварив цю кашу.
Шукаєш винуватця? Пошукай в дзеркалі!
Дітки, не можна так гратися.
Доведете когось до сліз.
Пан Блонд.
Вдарив мене.
Що з тобою сталося?
Я думав, ти помер.
Все добре?
А що з Блу?
Ми не знали, що з вами сталося. Розповідай!
-Браун помер, Орандж поранений у живіт. -Годі! Годі!
Починай розповідати, козел!
Нам є про що поговорити.
Ми й без тебе нічого не розуміємо, а тут ще й ти з'явився!
Добре. Поговоримо.
Серед нас був щур.
Гарантую, був.
Чому ви так вирішили?
Це такий жарт?
Ми думаємо, що тут небезпечно.
Ми тікаємо, і ти поїдеш із нами.
Ніхто нікуди не поїде.
Цей козел це й говорить!
Ми вшиваємося.
Не раджу рухатися, пане Вайт.
Пішов ти, маніяк!
Ми в лайні по вуха через тебе!
Що його бентежить?
Що бентежить?! Та є дещо! Є велике смердюче дещо!
Через одного психа я мало кулю не вхопив!
Що ти верзеш?
Розповідаю про твою стрілянину!
В магазині. Пам'ятаєш?
Пішли вони.
Вони ввімкнули сигналізацію.
Так їм і треба.
Ти мене мало не вбив!
Наволоч!
Якби я знав тебе краще, то ніколи не пішов би з тобою на справу!
Ти лиш гавкатимеш, сучко?
Чи, може, нарешті вкусиш?
Що ти сказав?
Вибач, не почув.
Можеш повторити?
Ти лише гавкатимеш, сучко?
-Чи, може, нарешті вкусиш? -Господи.
Гей, ви, придурки, вгамуйтеся нарешті!
Ви в садочку?
Професіонал тут лиш я?
Зчепилися, наче дві чорні банди!
З нігерами працюєте? Вони, як і ви, погрожують вбити всіх навколо.
-Ти сам хотів його пристрелити! -Це правда?
Так, правда! Це було раніше.
Зараз я вірю лише йому.
-Такий псих не може бути копом. -Ти на його боці?
Я ні на чиєму боці! Я хочу, щоб ми працювали разом!
Нам встромили дулю в дупу, і я хочу знати, чия то рука.
Чорт.
Я знаю, що я не щур.
Я думаю, що ти не щур.
І щодо тебе сумнівів не маю.
Давайте спробуємо вирахувати, хто зрадник.
Яка цікава вистава.
Тобі, напевне, подобається Лі Марвін.
І мені.
Класний він.
Серце мало з грудей не вискочило.
Таке.
Хлопці, я дещо привіз...
і хочу показати це вам. За мною.
За тобою? Куди?
До моєї машини.
Ти забув там картоплю фрі?
-Я її вже доїв. -Справді?
Вам сподобається те, що я вам покажу.
Це сюрприз, але вам сподобається. Ходімо.
Нам треба тікати звідси.
Ні, ми залишимось, почекаємо.
-Копів? -Ні, доброго Едді.
-Едді? -Так.
Ти думаєш, він ще не летить у Коста-Ріку?
Я дзвонив йому, він їде сюди.
-Ти говорив з Едді? -Так.
Чому ж ти одразу не сказав?
А ти не питав.
Жартівник. Що він сказав?
Наказав лишитися.
Тож я встигну...
дещо вам показати.
Господи Боже.
Можливо, цей коп відповість на питання щодо щура,
якого ти вирахував.
Ти, друже, ще той кусень.
Непогана ідея. Витягуємо його.
ПАН БЛОНД
Сід, заспокойся.
Я сто років тебе знаю. Я знаю, що ти заплатиш.
Не кажи те, що я й так знаю. Мені аж соромно.
Тобі не щастило кілька місяців.
Роби як всі. Плювати, мільйонер ти чи прибиральник.
Розрули.
-Приїхав Вік Вега. -Чекай.
-Хто? -Вік Вега.
Нехай зайде.
-Мушу йти. -Заходь.
Приїхав мій друг. Не сумуй, ще поговоримо.
Не турбуйся.
З поверненням, Вік!
Дякую.
Як тобі на волі?
Нічогенько.
А я ж казав.
Сідай, почувайся як удома.
-Випити хочеш? -Так.
Як щодо Ремі Мартін?
Піде.
Ім'я офіцера з дострокового звільнення?
Сеймур Скегнетті.
І як він?
Шмат лайна.
Очей з мене не зводить.
Життя - дивна штука.
Буває чорноротий переріже старій горло за 25 центів і потрапить до Доріс Дей.
А до тебе, до янгола, причепили козла смердючого.
Я вдячний за все, що ти мені присилав.
Невже я повинен був забути про тебе?
Знай, я дуже вдячний.
Це все, що я міг зробити.
Хотів би я зробити більше.
Дякую, Джо.
Ох, Вік.
Довбень Вік.
Розповідай, хлопче,
які плани маєш.
Сучий син! Очам своїм не йму віри.
-Як ти, довбню? -Привіт, Едді.
Слухай. Пробач, що не зміг зустріти.
Я був... Тиждень божевільний був. Голова лайном забита.
-Ми з твоїм батьком говорили про це. -Що я не зміг тебе зустріти?
Що голова лайном забита.
Заходжу, а він мені:
«Вік, я такий радий, що прийшла людина, яка знає, що коїться».
«Мій син Едді облажався.
Він руйнує мій бізнес».
«Я його дуже люблю, але він пустив усе коту під хвіст».
Ти так і сказав, Джо?
Вік, він і сам тобі все скаже.
Вік спитав про справи.
Я не міг брехати людині, яка відсиділа чотири роки.
Он як?
Годі вже! Ви не на ринзі!
Хлопці.
Хочете пил собою витерти, робіть це в Едді, а не в мене.
-Тату, ти бачив? -Що?
Виродок хотів мене трахнути.
Мрій далі.
Ти збоченець, Вік! Трахнути мене в кабінеті батька!
Слухай, вдома ти можеш робити все, що твоя душа бажає.
Але мене краще не чіпати. В мене інші вподобання.
Ти взагалі нічого парубок, але в мене інші вподобання.
Якби я був геєм, я б тебе навіть голодним не запропонував.
Звісно, не відпускав би від себе.
Після чотирьох років тюремних задів мій здається тобі раєм.
Твій зад міг би стати раєм для мого пса.
Сумно, в тюрму сів білий, а повернувся звідти клятий нігер.
Знаєш, тебе так накачали чорною спермою, що вона дійшла до твого мозку
та виходить через рота!
-Едді, припини сучитися, бо станеш сучкою. -Спробуй!
Ну годі вже! Набридло.
Сідайте обидва.
Еді.
Коли ти прийшов, ми говорили про справи.
-У Віка офіцер із дострокового звільнення. -Хто?
Сеймур Скегнетті.
Скегнетті?
Блін!
-Кажуть, той ще козел. -Козляра.
Поки не знайду роботу, з дому не випускає.
Ти можеш працювати на нас.
Я не проти.
Але він вимагає довідку,
що я влаштувався на постійну роботу.
Тоді він відчепиться.
Я й не зможу працювати на вас,
бо я повинен повертатися додому не пізніше десятої.
Ми все владнаємо. Так, Едді?
Без питань.
Знайдемо для тебе законну роботу.
Можу влаштувати вантажником у порт.
Не хочеться важке тягати.
Вік,
ти нічого не тягатимеш.
Нічого не треба робити.
Ти вважатимешся працевлаштованим.
Я скажу Метьюзу, тамтешньому директору, що в нього новий вантажник.
Щодня хтось відмічатиметься замість тебе.
Наприкінці тижня отримаєш непогану зарплатню.
Ти зможеш знайти собі хату, і Скегнетті не спитає, звідки гроші.
Якщо раптом він вирішить навідатися до тебе на роботу,
то з'ясується, що тебе щойно послали в Тастін вантаж приймати.
Прийде ще раз, почує:
«Пробачте, Сеймуре, він щойно пішов».
«П'ять годин тому послали його на станцію приймати великий вантаж».
В тебе така робота, що доведеться багато їздити.
Є купа місць, куди тебе посилатимуть.
Чудова робота.
Я ж казав, все владнаємо.
А він хвилювався.
Завтра поїдемо в Лонг-Біч, оформимо тебе в Метьюза.
Я вдячний вам за все.
Але я хочу знати, коли повернуся.
До справжньої роботи.
Важко сказати.
Зараз такий час.
-Всі справи... -Кепські справи.
Ми якраз готуємося до великої зустрічі у Вегасі.
Слухай,
поки що Едді влаштує тебе вантажником.
Матимеш роботу, отримаєш гроші,
змусиш Скегнетті злізти з тебе.
Потім уже й поговоримо. Добре?
Тату,
в мене ідея.
Послухай, що я надумав.
Я знаю, що ти не любиш брати на таку роботу друзів,
але Вік завжди був для нас щасливим талісманом.
Він наша щаслива доля.
Хочу взяти його на справу.
Він точно впорається. Йому ж можна довіряти.
Вік,
ти згоден піти на справу?
Будеш нашим шостим?
Залюбки.
Ви слухаєте нашу передачу «Супер хіти 70-их».
Подзвоніть нам і зможете виграти два квитки на виставку
найбільших вантажівок у Карсон Фейрграундс.
Ви зможете побачити величезну вантажівку, велетенську.
Квитки отримає той, хто подзвонить нам дванадцятим.
Привіт, Дов, у нас біда.
Мені треба поговорити з батьком, потрібна його порада.
Я знаю те, що сказав Вік. Він сказав, що почалася стрілянина.
Він взяв копа заручником і втік.
Вставай, вставай!
Це схоже на жарт?!
-У нього коп у машині! -Як тобі, подобається?
Я нічого не знаю!
Я не знаю, хто забрав каміння. Я не знаю, чи його взагалі взяли.
Я не знаю, хто живий, хто помер, кого спіймали, кого ні.
Дізнаюся. Я майже на місці.
Що сказати хлопцям про батька?
Добре.
Він так і сказав?
Я їм перекажу.
Пішов ти.
Хочеш здохнути героєм?
Ти дарма страждатимеш.
-Чуєш? Ти розповіси все, що знаєш. -Я нічого не знаю!
Знаєш, падло, знаєш. Дивися на мене! Ти знаєш.
Якого біса тут коїться?
Привіт, у нас тут коп!
Чорт, Орандж помер.
Ще ні.
Але без лікаря він помре.
-Нас підставили. Копи чекали на нас. -Що? Ніхто нікого не підставив.
-Копи чекали на нас! -Брехня.
Пішов ти в дупу! Тебе там не було! Кажу, що копи чекали на нас.
Слухай, ти детектив чортів. То хто вас продав?
-Нам теж цікаво, хто це! -І що надумали?
Думаєте, це я? Я вас здав?!
Не знаю. Але хтось це зробив.
Ніхто вас не продавав.
Вилупки, магазин не змогли обікрасти!
-Не називай мене вилупком! -Клятий ідіот!
-Перетворив ювелірку на шоу «Дикий захід». -Я не ідіот!
Ще й дивуєтеся копам?!
А де Джозеф?
Не знаю, я дзвонив Дову. Дов сказав, батько їде. І він оскаженів!
Я казав, що так і буде.
-Що сказав Джо? -Я не говорив із ним!
-Знаю, що він казиться. -Що нам із ним робити?
Господи, дайте подумати. Я теж маю кілька питань.
Не ти помираєш, а він.
-Матір Терезо, я когось викличу. -Кого?
Жерця вуду, напевне! Лікаря, звісно! Він йому допоможе.
А що з Брауном і Блу?
Браун труп. Що з Блу - не знаю.
Браун помер?
-Точно? -Точно.
Я бачив, як його застрелили.
Ніхто не знає, де пан Блу?
Він або живий, або помер.
Може бути в копів,
може не бути.
Це той коп, про якого ти казав?
Навіщо б'єте?
Може, він скаже, хто щур.
Якщо довго битимете, він навіть у підпалі Чикаго зізнається.
Хоча навряд чи то зробив він!
Думати треба!
Добре, про це потім.
Хто забрав каміння?
Благаю, зробіть мені довбану послугу і скажіть, чи забрав хтось із вас...
Я. Я забрав.
І заховав, бо не знав, чи будуть тут копи.
Добре.
Треба його забрати.
Спочатку позбудемося машин на вулиці. Їх можуть помітити.
Що ж.
Блонд, залишайся тут і наглядай за цими двома.
Вайт і Пінк, кожному по машині.
Я поїду за вами, потім заберемо каміння.
Поки їздитимемо, я подумаю, де взяти лікаря.
Не можна залишати їх із ним.
Чому?
Бо він психопат!
Ти сказав, Джо казиться.
Якби ти знав, який я лютий на Джо.
Він підкинув нам цього покидька!
Бачиш, як вони зі мною?
Я приїхав і сказав, що треба чекати тут.
Пан Вайт дістав пукавку і почав тицяти нею мені в обличчя.
Обматюкав мене і сказав, що приб'є мене.
Матюк, матюк, матюк.
Стрілянина почалася через нього.
Ти якого мовчиш? Скажи йому.
Там він сказився. Тут наче нормальний.
Це він почав!
Бах, бах, бах, бах.
Бах, бах, бах.
Я заборонив умикати сигналізацію. Увімкнули.
Слухалися б мене, ще й досі жили б.
Довбаний герой.
Дякую.
Як можна виправдати ту криваву бійню?
Не люблю сигналізацію, пане Вайт.
Плювати, хто буде з копом.
Він усіх бачив, тож помре.
Я не дивився на вас.
Стулися, козел!
-Дарма витягнули його з багажника. -Хотіли довідатися, хто щур.
Та не було щура! Ось як ми вчинимо.
Блонд, ти залишишся з цими двома!
Вайт і Пінк поїдуть зі мною.
Якщо Джо побачить усі ті машини, він і мене разом із вами з'їсть.
Все, ходімо.
Нарешті ми самі.
Знаєш,
я припаркувався там, де не можна.
Тож, на чому ми зупинилися?
Я сказав, що нічого не знаю.
Я лише вісім місяців служу. Мені ніхто нічого не каже.
Можеш катувати мене до кінця світу.
Катувати? Непогана думка. Мені подобається. Весела ідея.
Навіть твій бос сказав, що щура не було!
Мій хто?
Твій бос.
Вибач, друже, я дещо поясню. В мене немає боса.
Мені ніхто не вказує, що робити.
Ти мене зрозумів, сучий сину?
Я зрозумів, боса в тебе немає. Добре.
Витру це лайно.
Слухай, я тобі не брехатиму.
Насправді мені насрати, знаєш ти щось чи ні.
Я все одно тебе катуватиму.
Не заради того, щоб витягнути інформацію.
Просто це весело - катувати копа.
Кажи, що схочеш, я вже все це чув.
Тобі лишається...
молити в Бога смерті.
Але...
вона не скоро прийде.
Господи.
Ти любиш слухати «Супер хіти 70-их?»
Я обожнюю.
Джо Іган та Джеррі Раферті. Це дует «Стілерс вілл».
Вони записали платівку з піснями у стилі Ділана
у квітні 74-го.
У нас вони посіли п'яте місце.
Ви слухаєте передачу «Супер хіти 70-их».
Не смикайся.
Не смикайся, козлику.
Тобі сподобалося так само, як мені?
Що таке?
Ти мене чуєш?
Нікуди не йди. Я зараз.
Ні!
Не треба! Годі!
-Припини! -Що?
-Що сталося? -Не треба!
-Благаю! -А що, пече?
Припини, благаю тебе!
Будь ласка! Зупинись!
Не треба! Прошу тебе! Не пали, будь ласка!
Я про вас нічого не знаю.
Я нічого не розповім!
Не треба! Ні! Не треба, благаю!
-Ти все сказав? -Не треба!
Все сказав?
-Благаю! В мене вдома маленька дитина! -Так, так.
Ти закінчив?
-Ні! Ні! -Спалимо це опудало.
Блін!
Гей!
Чорт.
Як тебе звати?
Марвін.
А прізвище?
Марвін Неш.
Послухай, Марвіне...
Послухай, Марвіне Неш, я коп.
Так, я знаю.
Знаєш?
Так, тебе звати Фредді якось там.
Ньюндайк.
Фредді Ньюндайк.
Френкі Фершетті познайомив нас п'ять місяців тому.
Взагалі не пам'ятаю.
Я пам'ятаю.
Фредді...
Фредді!
Що з обличчям?
Що?
Не знаю, що й сказати, Марвіне.
От падло...
Божевільне падло!
Клята наволоч!
Марвіне, тримайся.
Копи поруч. Вони чекають.
Якого дідька вони чекають?!
Цей виродок обличчя мені порізав!
Він мені вухо відрізав!
Він мене покалічив!
Пішов ти!
Пішов ти! Я скоро здохну!
Я здохну!
Вони не почнуть, поки не приїде Джо Кебот.
Я тут заради нього.
Ти їх чув,
Джо їде сюди.
Не підведи, Марвіне.
Ми стікатимемо кров'ю, поки клятий Джо Кебот не зайде.
Пан Орандж
У мене вийшло, я з ними. І Кебот планує пограбування.
Сподіваюся, це не дурний жарт.
Я не жартую.
Він майже попався.
Добрий Едді сказав, що Джо хоче мене бачити.
Наказав сидіти вдома й чекати на дзвінок.
Я чекав три дні.
А вчора дзвонить і каже, що Джо готовий.
Забере мене за 15 хвилин.
-Хто забере? -Добрий Едді.
-Їдемо в бар. -Який бар?
Смокі Піт у Гарденії.
Ми приїхали туди.
Там я познайомився з Джо і паном Вайтом, це вигадане ім'я.
Я пан Орандж.
Пан Орандж?
Пан Орандж.
Пан Орандж,
ти раніше його бачив?
Кого?
Пана Вайта? -Так, пан Орандж, пана Вайта.
Ні, не бачив. Він не з банди Кебота. Напевне, гастролер.
-Джо добре його знає. -Звідки знаєш?
Судячи з розмов, вони приятелі.
-Ви говорили? -Ми з Джо?
-З паном Вайтом. -Трохи.
-Про що? -Про Брюерс.
-Мілуокі Брюерс? -Так. Вони виграли, а він на них ставив.
Якщо вболіває за Брюерс, він із Вісконсіну.
Зуб даю, поліція Мілуокі прищемила тому Вайту зад.
Тобі треба переглянути каталог збройних пограбувань Мілуокі
і знайти його.
-Гарно попрацював. -Дякую, друже.
-Як там Майк із Лонг-Біч? -Відмінно.
Підтримав мою легенду. Я сказав, що працював з Майком.
Едді подзвонив йому перевірити, і він все підтвердив.
Сказав, що я гарний злодій, один із найкращих.
Ти з ним полегше.
Без нього мене б не взяли.
Ні, ні, ні, ні.
Майк із Лонг-Біч тобі не друг.
Він справжній щур, готовий продати всіх друзів.
Ось такий твій любий Майк.
Я не чіпатиму його, але ти про нього забудь.
Роби свою роботу, так?
Вже забув.
Маєш легенду?
Яку легенду?
Це сценка, вивчи її.
Навіщо?
Коп під прикриттям повинен бути мінімум Марлоном Брандо.
Треба бути першокласним актором.
Поводься природно. Перегравати не можна.
Якщо переграватимеш, ти труп.
Що тут?
Смішний анекдот про траву.
Що?
Кумедна історія, яка трапилася на справі.
Я мушу це запам'ятати?! Тут же чотири сторінки.
Це ж анекдот. Запам'ятай головне. Решту вигадаєш.
Анекдоти травиш?
Ні.
Удай із себе коміка і розкажи анекдот.
Головне запам'ятати всі деталі.
Деталі, це сіль анекдоту.
Місце дії - чоловічий туалет.
Ти повинен все про нього знати.
Ти мусиш знати, там були рушники чи сушка для рук.
Всі деталі. Були в кабінках двері чи ні.
Мусиш знати, яке було мило, рідке чи порошок, як колись у школі.
Чи була вода гарячою, чи смерділа вона.
Чи не насрав якийсь виродок на дверцята.
Ти повинен запам'ятати всі подробиці цього випадку.
Ти мусиш знати всі подробиці й перенести їх у свою історію.
Водночас пам'ятай, що ця історія про тебе, ти її пережив.
Єдиний спосіб це зробити, брате,
перечитувати, перечитувати,
перечитувати.
А потім ще раз перечитати.
Це було в травкову засуху 86-го в Лос-Анджелесі.
Я знав продавців, але то до дупи,
бо трави ніде було взяти.
Однак...
я знав одну дівку із Санта-Круз.
Мої друзі знали про це.
Вони дзвонили і казали: «Привіт, Фредді».
Вони казали: «Привіт, друже,
маєш травку?
Мені дістанеш?»
Вони знали, що я курив, і просили брати для них також.
Тому кожного разу...
Кожного разу...
Мені доводилося купувати для чотирьох чи навіть п'ятьох людей.
Мені це набридло і я сказав: «В дупу, я ж її озолотив».
«Вона нічого не робила, я працював замість неї».
Це було непросто.
Мій телефон розривався.
Мені дзвонили по шість разів на годину, фільм не міг подивитися.
Завжди це питання: «Привіт, коли ще дістанеш?»
Козел, я фільм дивлюся. Як дістану, подзвоню.
Ці придурки приходили до мене, вони ж типу друзі.
Я фасував траву в пакети по 60 доларів.
А їм давай пакети по десятці.
Я уявлення не мав, скільки то.
Ситуація була не з приємних.
Якщо ви пам'ятаєте 86-й, то пам'ятаєте дефіцит трави.
Ні в кого не було.
Люди тирсу курили, на стіни лізли. А в тої дівки була купа.
Вона просила допомогти продати.
Довелося сказати, що наркодилером не стану,
але собі й друзям братиму.
Вона погодилась на попередніх умовах.
Мені 10% і порція безкоштовно, якщо допомагатиму продавати.
У неї був кілограм трави, але вона не ходила до клієнтів сама.
-З нею брат ходив, але його взяли. -За що?
Порушив правила дорожнього руху. Зупинили, побачили штрафи й узяли.
Вона боялася ходити з тією травою.
А мені не хотілося, передчуття було.
А вона просить, просить і просить. Ну я й погодився.
-Приперлися ми на вокзал до клієнта. -Ти пішов на зустріч до клієнта з травою?
Він хотів усе забрати. Не знаю чому.
Тож ми прийшли на місце і почали чекати на нього.
Товар був у мене в сумці. Мені захотілося відлити.
Я сказав дівці, що віділлю і повернуся.
І ось заходжу я в туалет. Кого я там бачу?
Чотирьох копів з німецькою вівчаркою.
-Тебе чекали? -Ні, просто копи теревенили в туалеті.
Заходжу я туди, а вони всі замовкли й витріщилися на мене.
Ні фіга собі, ну ти й ускочив.
Вівчарка почала гавкати.
Не заспокоюється.
Зрозуміло, що гавкає на мене.
Кожна клітина кричить: «Тікай!» Чим швидше, тим краще.
Але я навіть з місця зрушити не можу.
Я закляк як зачарований і навіть пальцем не можу поворухнути.
Копи витріщаються на мене.
Вони теж чують запах трави. Не гірше собаки.
Вони відчули.
Тихо!
Отже, далі.
Я дістав пістолет, навів на нього і кажу йому:
«Не рухайся!»
Той придурок дивиться на мене, киває головою і каже: «Так, так, так».
А права рука лізе в бардачок.
Я кричу: «Придурку, не рухайся, я тебе пристрелю!»
«Поклади руки на видноті!»
А він киває та повторює:
«Так, друже, так».
А рука продовжує лізти до бардачка.
Тоді я кажу:
«Друже,
я тебе точно застрелю,
якщо ти не покладеш руки на видноті».
А його подружка, така сексуальна азіаточка,
раптом почала кричати: «Чак, що ти твориш?
Послухай офіцера й підійми руки!»
А він такий ніби отямився й поклав руки на кермо.
А що він шукав?
Кляті права.
Жартуєш?
Ні, той ідіот, здається, навіть не зрозумів, що мало не помер.
Ще б трохи!
Стільки ідіотів у світі, а ми потім винні.
Ти непогано впорався.
Спустошився і вийшов сухим із води.
Розкажи мені про Кебота.
Не знаю.
Він крутий.
Правда?
І смішний.
Справді смішний.
Дивився «Фантастичну четвірку»?
Так, з невидимим стервом і людиною-факелом.
Істота.
Він схожий на Істоту.
Так.
Починаємо.
Одягайся.
Ми чекаємо.
Уже йду.
Він зараз прийде.
СПОРТ
Тільки не бійся.
Вони не знають.
Вони не здогадуються.
Ти не постраждаєш.
Вони вірять кожному твоєму слову. Ти супер крутий.
Це наша людина.
Геть збожеволів, якщо пішов працювати під прикриттям.
-Хочеш? -Так, дай цукерку.
Ви мені повірте. Чорні жінки геть не такі, як білі.
Трохи інакші.
Як смішно. Ти мене зрозумів
Те, що терпить біла, чорна ніколи не стерпить.
Раптом що не так, одразу по мордяці.
-Згоден із Пінком, бачив не раз. -Тоді скажи мені, експерте з жінок.
Чому всі нігери жінок своїх за шмат лайна тримають?
Закладуся, що то гра на публіку.
Як тільки зайдуть у хату, одразу хвоста між ніг засовують.
-Вони не такі. -Всі однакові.
Розкажу вам історію.
В одному з батькових клубів була чорна офіціантка Ілоіс
-Ілоїс? -Ілоіс. І-лоіс.
-Ми називали її пані І. -Вона з Комптона?
-З Ледор Хейтс. -Це Беверлі-Гіллз для чорних.
Не Беверлі-Гіллз.
То їхнє Пало-Верде.
Тож
вона... була справжньою серцеїдкою.
Хто б із чоловіків не зиркнув на неї, мусив хоча б раз підкотити.
Знаєте, на кого вона була схожа? На Крісті Лав.
Пам'ятаєте серіал про Крісті Лав?
Про чорну жінку копа, яка казала: «Любчику, тебе заарештовано».
А хто виконував роль Крісті Лав?
Пем Гріер.
Ні, не Пем Гріер. Інша зірка. Пем Гріер грала в фільмі.
Крісті Лав грала актриса, схожа на Пем Гріер, але то не вона.
-То хто грав Крісті Лав? -Чи я, дідько, знаю?
Я геть заплутався.
-Яка різниця? Вона була копією Ілоіс. -Енн Френсіс.
Ні, вона грала в Хані Вест.
-Енн Френсіс біла. -Та тихо.
Я ж розповідаю. Вона була копією Ілоіс.
Приходжу я якось до клубу,
Бачу Карлоса. Він був барменом і потайки кохав її.
Питаю: «Карлосе, а де пані І?»
Виявилося, що пані І мала шмат лайна за чоловіка.
Він був просто тварюкою.
-Любив познущатися. -Як саме? Що він із нею робив?
Він її бив?
Я не знаю, не має значення. Просто знущався.
Якось ввечері вона спокійненько дочекалася, коли те лайно нап'ється.
Він заснув на дивані.
Вона підкралася до нього, намазала йому член суперклеєм
і приклеїла до пуза.
Ні!
-Господи. -Я не жартую, правду вам кажу.
Довелося лікаря кликати, щоб відрізати член від пуза.
-Оце так божевілля. -Він розсердився?
А ти б не сердився, якби тобі довелося на руках стояти, щоб відлити?
Хлопці, бачу ви вмієте жартувати і реготати любите.
Гигочете, як школярки.
Я теж розкажу вам казочку.
П'ятеро хлоп'ят опинилися...
у Сан-Квентіні
і думають:
«Як ми тут опинилися? Де ми помилилися? Що не так зробили?
Що тепер робити? Це я винен? Може, вони винні?»
Раптом один з них каже: «Стривайте.
Поки ми готувалися до справи, ми занадто багато анекдотів травили».
Второпали?
Я не хочу вас лякати.
Як тільки завершите справу, я впевнений, що успішно,
то поїдемо з вами на Гаваї.
Я реготатиму там разом із вами.
А зараз подумаймо про справу.
Мене та Едді...
ви всі знаєте.
Решті я вигадав тимчасові прізвиська.
Я забороняю вам усім...
звертатися один до одного й називати на імена,
дані вам вашими батьками.
І про себе не можна розповідати.
Ні про рідне місто, ні про дружину,
ні про тюрму, в якій сиділи за пограбування банку десь там.
Я дозволяю вам говорити тільки про справу,
заради якої зібралися.
І все.
Ось ваші прізвиська.
Пан Браун,
пан Вайт,
пан Блонд, пан Блу,
пан Орандж та пан Пінк.
Чому це я Пінк?
Бо ти гей.
-А можна обрати собі прізвисько? -Ні, не можна. Я пробував.
Ви тут всі переріжете один одного за пана Блека.
Ви незнайомі між собою, тож різати не шкода.
Я обрав, ти пан Пінк.
Подякуй, що не пан Єлоу.
Браун - це колір лайна.
Пінк - це щось дівчаче.
Може, пан Бордо? Пан Бордо звучить краще.
Ти не пан Бордо.
Може, десь і є пан Бордо. Ти в нас пан Пінк.
Плювати на прізвисько.
Тобі простіше, пан Вайт звучить непогано.
Якщо всім плювати, візьми собі пана Пінка.
Ніхто ні з ким не міняється.
Я своє рішення не зміню.
Слухай уважно, пан Пінк.
Ти або робиш, як я наказую, або летиш звідси подалі.
Що ти обереш, пан Пінк?
Боже, Джо, припини вже.
Проїхали, я пан Пінк. Продовжуй.
Продовжу, коли треба буде.
Ви мене зрозуміли, хлопці?
Вибісили мене так, що говорити не можу.
До роботи.
Повторимо ще раз. Де ти будеш?
Стою зовні, нікого не впускаю та не випускаю.
-Пан Браун? -Пан Браун чекає в машині.
Я дам знак, він під'їде до крамниці.
Пан Блонд і пан Блу?
Займаються покупцями та продавцями.
Дівка на кому?
Вже на моєму члені.
Я і пан Пінк?
Ідете до директора і змусите віддати вам каміння.
Каміння треба забрати, крапка.
Героїв там не буде, тож все повинно пройти спокійно.
Треба вкластися в дві хвилини, і не довше.
А якщо директор відмовиться віддати каміння?
Я бував на таких справах. Воно ж застраховане.
Ніхто ніколи не чинив спротив.
Якщо раптом там з'явиться якийсь Чарльз Бронсон,
то береш пістолет і б'єш у пику.
Одразу знепритомніє.
Всі почнуть пищати, герой також. З носа кров цебенить.
Після того всі стихнуть.
Хіба що якесь стерво вилізе.
Дивишся на неї, ніби зараз вдариш, вона одразу стулить пельку.
З директором історія трохи інакша.
Він не буде геройствувати.
Хіба що трапиться той,
що має себе за ковбоя.
Його зламаємо.
Якщо треба витягнути з нього правду,
відріж йому мізинця.
Скажи,
що відріжеш і великого.
Після того, він викладе всі свої гріхи.
Жерти хочу. Їдьмо в кафе.
Чорт!
Господи!
Я сліпий. Нічого не бачу.
Не сліпий. Просто кров очі залила.
Він помер?
Так чи ні?
Тікаємо.
Стій! Стій, зупинися.
Негайно вилазь!
Пробач! Пробач, Леррі.
Як вона могла мене вбити? Хто міг подумати?
Не мели дурниць!
Ти поранений, важко поранений.
Але ти не помреш!
Я боюся крові, Леррі!
Я знаю, що помру!
-Що в біса сталося? -Він відрізав йому вухо й хотів спалити.
Що? Я тебе не чую.
Я сказав...
Блонд збожеволів.
Він порізав копу обличчя, відрізав вухо, хотів спалити живцем.
Цього копа?
Ні.
Збожеволів? Як я? Чи може гірше?
Він приніс бензин.
Він хотів вбити копа й мене.
Коли б ви повернулися, він би й вас спалив.
І каміння забрав би.
Я ж казав. Цей козел був справжнім психопатом.
Краще б спитав копа, а ти вбив.
Блонд знущався над ним, розповідав, що ще з ним зробить.
Я тобі не вірю.
Цього не може бути.
А я вірю ще й як.
Тебе не було з нами на справі, ти не бачив, що він творив.
Про вухо правда, воно відрізане.
Послухайте мене уважно.
Хочу, щоб ви мене зрозуміли.
Ти кажеш, що пан Блонд...
хотів тебе спалити,
а потім і нас би повбивав.
Він би забрав каміння й утік. Правильно? Ти таке сказав?
Клянуся пам'яттю матері, так і було!
Той, кого ти застрелив, щойно вийшов із тюрми.
Його взяли за крадіжку, він міг відбрехатися.
Він міг продати мого батька, але він мовчки сів у тюрму.
Мовчки, як справжній чоловік.
Він відсидів чотири роки за нас.
Пан Орандж,
ви хочете сказати, що мій хороший друг,
який відсидів замість мого батька,
який не пішов на угоду з копами, хоча вони йому все пропонували,
що, коли цей друг звільнився,
коли ми повертаємо йому наш борг,
він раптом вирішив обікрасти нас?
Правильно?!
Краще розкажи, що насправді сталося.
Навіщо?
Знову набреше.
Це він нас виказав.
Тату, пробач, не можу зрозуміти, що тут сталося.
Я все зрозумів.
Про що ти?
Цей шмат лайна працює на копів.
Ти ж... ти ж...
Я навіть не уявляю, про що ти.
Джо, я не уявляю, про що ти,
але ти помилився.
-Ні. - Джо, повір, ти помилився.
Цей хлопець не зрадник.
Я розумію, ти лютий, ми всі тут оскаженіли.
Але ти хилиш не в той бік.
Я довіряю йому, як собі.
Ти не знаєш того, що знаю я.
Це падло здало нас копам, через нього вбили Брауна та Блу.
-Блу помер? -Остаточно.
Звідки ти дізнався?
Він єдиний, кому я не довіряв.
Я збожеволів, бо взяв на справу таку людину.
-А докази? -Докази не потрібні.
Серцем чую, воно правду каже.
Ти геть здурів?
Джо, я не дозволю тобі це зробити.
Хлопці, не стріляйте.
Ми ж професіонали.
Слухай, Леррі,
ти мене сто років знаєш.
Ми працювали разом.
Ти дарма так зараз.
Давай приберемо пістолети.
Вирішимо...
проблему мирно.
Джо,
застрелиш його, здохнеш наступним.
Повторю, здохнеш наступним.
Леррі,
ми з тобою друзі.
Ти поважаєш батька, я поважаю тебе. Але я тебе застрелю.
Негайно опусти пістолет.
Чорти б тебе вхопили, Джо.
Не сердь мене.
Леррі, прибери клятого пістолета!
Пробач, малий.
Схоже,
доведеться нам довго сидіти.
Я коп!
Леррі...
Пробач.
Пробач мені!
Я коп!
Пробач. Пробач мені.
Пробач!
Пробач мені!
Пробач, Леррі.
-Поліція! -Кинь пістолет, негайно!
-Кидай його! -Не роби цього!
Кидай пістолет! Кидай!
-Я тебе застрелю, виродку! -Кинь пістолет! Кинь!
Переклад субтитрів: Мирослава Мартинюк