25.000 romanian
Am crescut cu încetul, alături de mareele și mlaștinile...
... dintr-o mică insulă din Carolina de Sud.
Locuiam într-o căsuță albă...
... pe care străbunicul meu,
... Winston Shadrach Wingo,
... o câștigase la jocul potcoavei.
Ultimul care trece de copac e papă-lapte !
Joop ! Treci aici.
Băieți, aveți grijă !
- Hai să ne întrecem, Tom. - Așteaptă, Luke.
Există familii care își petrec întreaga viață...
...fără să li se întâmple nimic deosebit.
Nu atât de repede, Tom !
Mereu am invidiat aceste familii.
Luke, ai grijă, nu chinui câinele.
E câinele meu !
Tom, ai să calci pe el. E doar un pui !
Aici, Joop. Treci aici !
Mamă, ai văzut cum alerg ?
Savannah, vrei o boabă ?
Băieți, vreți o boabă ?
Nu mai țipa, Savannah.
Tu urmezi, Tom.
Fiu al unei frumoase femei, eram și un fiu de pescar...
... îndrăgostit de formele navelor.
Luke, mă împinge.
Ba n-o împing !
Băiețel fiind, îmi plăcea să navighez cu barca de pescuit a tatei...
... printre bancurile de nisip.
Probabil că Henry Wingo ar fi fost un părinte destul de bun...
...dacă nu ar fi fost un om atât de violent.
De la mama, am moștenit dragostea pentru limbaj...
... și pentru aprecierea naturii .
Ea putea transforma o plimbare în jurul insulei...
...într-o călătorie plină de descoperiri.
Copil fiind, o credeam cea mai grozavă femeie de pe planetă.
Nu eram primul copil care se înșela în privința mamei sale.
M-am săturat...
...să nu-mi arătați respect în propria casă.
Nu mai țin minte când părinții mei au pornit războiul între ei.
Dar știu că unicii lor prizonieri au fost copii.
Băieți, așteptați-mă. Îmi cad pantofii !
Ține aproape, Savannah.
Când eu, fratele și sora mea evadam, ne creasem un ritual.
Găsisem o lume liniștită și blândă unde nu exista durere.
O lume fără mame și tați.
Făceam un cerc constituit din carne...
... și sânge...
... și apă.
Și numai când simțeam că plămânii ne lasă, ne ridicam la lumină...
... și la teama ce ne aștepta la suprafață.
PRINȚUL MAREELOR
Traducerea și adaptarea adio67
Toate astea s-au petrecut de mult...
... înainte să hotărăsc să renunț la amintirile mele.
Tati !
Cred că m-a mușcat ceva !
D-le Brighton, iar le vinzi droguri fetelor mele ?
Nu ne mai necăji, tată.
- La revedere, d-le Brighton. - Intrați, s-a făcut târziu !
E o cochilie de melc.
Adu-l acasă, îl trimit la colegiu !
De unde știi că e băiat ?
Păi, să-l examinăm.
Fetelor, v-am explicat cum e cu viața ?
Nu din nou...
Evitați băieții, sunt animale dezgustătoare...
...fac pipi în boscheți, și se scobesc în nas.
- Ce scârbos ! - E o mare scârboșenie.
Oricum, eu n-am să evit băieții.
Așa te vreau, să nu faci niciodată ce-ți spun părinții.
Mamă, uite ce-am găsit !
Dacă nu te lași de fumat, o să mori. Așa mi-au spus mie la școală.
Să nu te mai duci la școală !
Mamă, tata iar fumează.
Știi ce ai de făcut, arunc-o în chiuvetă.
Dă-mi un pupic.
Vreau să mă joc.
Pari obosit, doctore. Să-ți torn ceva de băut.
Ești amabil. Am avut o zi grea.
E greu să fii sfânt.
Sal, răspunzi tu ?
Ceva miroase bine.
- Tată, joacă-te cu noi. - Mai târziu.
- E mama ta, din mașină. - Nu sunt aici.
Vine încoace.
De ce nu i-ai spus că suntem în carantină ?
Spunea că trebuie să te vadă.
- Tată, nu vor să le împartă cu mine. - Rezolvați, fetelor.
Zicea că e urgent. Plângea.
Nu țin minte vreo zi când Lila nu plângea.
Poartă-te frumos cu ea, Tom.
Îmi urăsc mama, Sally. Îmi place s-o urăsc.
Nu-mi ucide nici una din plăcerile vieții.
Nu putem discuta și de altceva ?
- Sigur, despre ce ? - Despre noi.
Pentru conversația asta am nevoie de o băutură tare.
Fetelor ?
- Fetelor ! - Ce-i ?
- Cine vrea să stea în poala tatei ? - Nu !
- E rost de bani... - Bine !
O să vă pun o întrebare serioasă.
- Vreau să-mi răspundeți sincer. - Știu întrebarea...
Cine e cea mai grozavă ființă de pe Pământ ?
Mama ? Trebuie să găsim altă distracție.
Haideți, vă rog...
Ridicați-vă, e ora de baie.
Avem inspecție, vine Lila.
Lila, Lila, Lila... De ce nu-i spunem bunica ?
- O să afli când vei fi tu bunică. - Chiar ?
Strângeți totul și intrați în cadă.
Ce ziceți de o ciorbă provensală ?
Nu putem mânca și noi o mâncare normală ?
Crezi că am putea discuta serios ?
Nu acum, Sally, vine mama.
Nu pricepi ? Aerul a încetat să miște.
Uneori cred că ai mare nevoie de o mare palmă peste gură.
Uite-o ! Repede, Sally, leagă-mi usturoiul ăsta de gât.
Chiar trebuie să rămână la cină ?
N-o să stea, știi bine.
Păi, hai s-o invităm.
Lila.
Bună, Sally.
Florile acelea trebuie udate.
Da, trebuia să le ud.
- Arăți bine, Lila. - Lasă gargara, Tom.
- Iei cina cu noi ? - Nu pot să rămân mult.
Ce păcat.
- Unde sunt copiii ? - Își fac baie, de ce ?
Am niște vești rele.
Ți-au anulat cardul American Express ?
Sora ta a încercat iarăși să se sinucidă.
Mai ai chef de glume ?
- Dumnezeule, Lila.... Când ? - Nu sunt sigură.
Când au găsit-o era în comă.
Cum se simte acum ?
E în viață, slavă Domnului.
Am discutat cu psihiatrul ei.
E o evreică din New York.
Vrea ca cineva să meargă acolo imediat. I-am spus că vei merge tu.
De ce, dacă e psihiatră și evreică, tu nu poți merge ?
N-am spus asta, dar nu sunt sigură că așa fi binevenită.
Savannah probabil dă vina pe mine. Copiii mei dau vina pe mine pentru toate.
Simt cumva o undă de vinovăție, mamă ?
Nu-mi veni mie cu porcăriile astea psihologice !
De ce nu-mi spui răspicat că eu sunt vinovată de toate problemele voastre,
inclusiv faptul că n-ai o slujbă.
Acum hai să lovim sub centură !
Să nu pretinzi că nu tu ai început !
Chiar nu pot merge acum, e ziua de naștere a tatălui tău vitreg.
Nici eu nu pot să merg, trebuie să-i spăl chiloții lui Sally.
Trebuie să-i dau la curățat.
De ce nu-ți iei tu o slujbă de comediant ?
E plătită mai bine ca cea de profesor.
Care e sub nivelul meu, nu-i așa ?
Sub posibilitățile tale, da...!
De unde știi tu care sunt posibilitățile mele, mă rog ?
Încetați odată, amândoi !
Îmi pare rău că suferi...
Voiai să vorbim ?
Mai poate aștepta.
Hai să ne plimbăm.
Spune-mi la ce te gândești.
Căutam momentul exact când toate au luat-o razna.
Și eram îngrijorat și că echipa mea de fotbal va ieși pe ultimul loc.
N-am chef de glume.
Haide, Sally...
Știi că asta e prima dată când mă atingi de câteva săptămâni ?
Viața mea e un dezastru, Sally.
Viața noastră e un dezastru, Tom.
Ia uite, Carul Mare !
Puțin îmi pasă de Carul Mare !
La naiba, îmi pasă de noi.
Îmi pasă pentru ce mă respingi.
Am crezut că ai spus că mai poate aștepta.
Am așteptat doi ani, Tom. De când a murit Luke.
Știu ce ai simțit pentru el...
Dar nu știu ce mai simți pentru mine.
N-o lua chiar așa, nici eu nu mai știu ce simt pentru orice.
Doamne, ești jalnic.
Nu dați vina pe noi, constructorii sunt de vină !
Mută camionul...
Mai repede, mă grăbesc !
Am programare la doctor.
De ce mă claxonezi, cucoană ?
Numai sora mea putea să mă aducă în orașul ăsta blestemat.
Orașul ăsta care-ți sparge urechile.
Ei îi plăceau toate, hoții, sirenele...
... femeile pocite, zgomotele din vecini...
Îi plăceau pentru că n-aveau legătură cu copilăria noastră.
Mie și lui Luke nu ne plăcea din aceleași motive.
Sunteți...
Mulțumesc pentru că nu fumați
Bună.
Sunt dr. Lowenstein. Probabil ești Tom, nu ?
Da.
De ce nu intri ?
Îți poți lăsa lucrurile acolo.
Mă întind direct pe canapea, sau discutăm puțin înainte ?
Ce-ai zice de o ceașcă de cafea ?
Adică întâi discutăm politicos...
Nu mi-ai răspuns în privința cafelei...
Da, doamnă.
Cu frișcă și zahăr ? Și nu trebuie să-mi spui doamnă.
Așa mă pregătisem de-acasă, și sunt puțin neliniștit.
Cu frișcă, fără zahăr.
De ce crezi că ești neliniștit ?
Sunt neliniștit de câte ori se sinucide soră-mea, e un obicei.
Un obicei ?
Iartă-mă, eram cinic. E o trăsătură de familie.
Nu cred că Savannah e cinică.
Nu...? E sinucigașă.
Aș fi vrut să fie cinică.
Ce face sora mea ?
Nu se află fizic în pericol, dar emoțional...
Când o pot vedea ?
Va trebui să aștepți până mâine.
De ce nu acum ?
A fost foarte agitată azi. Am încercat să o calmăm...
Ar fi destul de supărător.
Pe mine nu m-ar supăra.
Nu, dar s-ar putea s-o supere pe ea.
Cum ți se pare cafeaua, e suficient de fierbinte ?
Merge.
În poeziile ei...
...ești pescarul sau antrenorul ?
Antrenorul. Luke era pescarul, sau era....
Și ultima ei încercare de sinucidere a fost exact după moartea lui, corect ?
Da, a avut câteva zile tare negre.
Au mai fost și alte ocazii ?
Nu știu.
Poate că or mai fi fost, când eram mai mici, eu știu...?
Cu cât vă plătește ?
De ce ai schimbat subiectul ?
Pentru că nu-l agreez prea tare. Pot să fumez ?
Aș prefera să nu fumați.
Cât de bine cunoașteți poeziile ei ?
Am spus că i-am fost antrenor, nu un urangutan.
Mai sunt și profesor de engleză. I-am cunoscut poeziile, e sora mea.
Le cunosc mult mai bine ca dumneata.
Nu prea îți plac psihiatrii, nu ?
Cu ce ajutați voi oamenii ? Puneți doar o grămadă de întrebări.
M-am săturat de procedura asta de doi bani.
M-am săturat de predilecția sorei mele pentru lama de ras.
Și m-am săturat de psihiatrii care nu fac nimic ca s-o ajute.
Nici eu nu știu dacă o pot ajuta pe sora dumitale.
Dar știu sigur că nu voi renunța.
De ce nu ? Poate că-și dorește cu insistență să moară.
Și asta nu te deranjează ? Pari resemnat cu pierderea ei.
Ba nu, mă deranjează.
Dar sunt într-adevăr resemnat.
Atunci nu cred că mă poți ajuta în privința ei.
Îmi pare rău că ai bătut atâta drum.
Ce vrei de la mine ?
Informații.
Savannah mi-e pacientă doar de câteva luni.
Am multe lucruri de aflat despre ea.
Îmi trebuie poveștile ei din copilărie, și ea nu mi le poate spune...
pentru că și le-a blocat în minte. Le-a eliminat.
Și am nevoie ca dumneata să-mi dezvălui amintirile ei,
și să-mi prezinți detaliile lipsă.
Întreaga viață m-am străduit să uit detaliile alea lipsă.
- Poftim ? - Eu...
Mare pacoste mai e....
La ce oră, mâine ?
Ne vedem la spital la amiază.
Ce este, vă doare capul ?
Sunt în sevraj, nu aveți cumva niște morfină la îndemână ?
Morfină ?
Era o glumă, Lowenstein.
La o parte, puștiule, să nu pățești ceva.
Mai du-te dracu...
Mă puteți ajuta cu valizele ?
Ești nebun ? Nu pun mâna pe nici o valiză...!
Hai, dă-te la o parte !
Hei, taxi !
Rahat !
Mai înaintează un deget, ticălosule...
și ți-am zburat scăfârlia !
Bună, Eddie, împușcă-mă, am avut o zi împuțită.
Tom ! Trebuie să-mi spui că vii...
Vezi ce faci cu arma, Eddie...
Iartă-mă, eu și Savannah am fost jefuiți de două ori anul ăsta.
Se strecoară pe scara de incendiu. Unul mi-a aterizat pe aerul condiționat.
Mi-am uns și cu vaselină tocul de la geam, dar degeaba.
Iubesc New York-ul.
Mie-mi spui ?
- Ce face Andrew ? - A plecat.
Avea nevoie de spațiu, și a găsit un duplex la un tânăr.
Nu știe ce-a pierdut, Eddie.
Mulțumesc.
Savannah era un înger. Practic locuiam aici.
Deci acum ești singur, nu ?
Numai dacă nu te conving pe tine să treci de partea opusă.
Și așa am o grămadă pe cap, Eddie.
De fapt arăți groaznic, Tom. Nici măcar nu mai ești drăguț.
Dacă așa îți seduci partenerii, nici nu mă mir că ești singur.
Nu-i ușor.
Știi că Savannah mergea iar la un psihiatru ?
Desigur, eu i-am recomandat-o, e o prietenă de-a mea.
Se curăță al naibii de greu.
Tu ai găsit-o ?
I-am dat 50 de miligrame de trei ori pe zi.
Eu aș reduce la 25.
Nu te aștepta la prea mult.
Bună, Savannah, draga mea...
Eu sunt, Tom.
Am o consultație anulată, așa că hai să ne vedem...
aici la spital, în 45 de minute, bine ?
Sunt la etajul 3.
Ce se întâmplă aici ? De ce e legată în halul ăla ?
Echipa ei a fost de părere că trebuie imobilizată...
De ce ? Sedativele alea ar adormi și o balenă !
- Echipa ei decide ce medicamente... - Nu-i mai numi echipa ei !
Parcă ar juca la o echipă de fotbal.
Și cum ar trebui numiți ?
Hai să fim mai creativi, să-i numim ticăloși.
Să-ți spun eu ceva despre ticăloșii ăștia,
le sunt recunoscătoare că i-au salvat viața surorii tale.
Nu-mi place că au...
Nu mă interesează, își poate încă periclita singură viața.
Toate n-au nici un rost dacă Savannah își pierde viața.
Și nu mă interesază dacă apelează la sedative sau voodoo sau tarot...
O vreau în viață ! M-ai înțeles ?
Când îmi scot paiele din gură, sunt un om inteligent.
N-am vrut să sune atât de condescendent.
Ești tare, Lowenstein...
...și mie mi-e foame.
Te-ar interesa un prânz ?
Doar dacă mă lași să plătesc.
Chiar te rog.
N-aș fi obiectat să mergem la Lutéce sau Le Cirque.
N-au un chili atât de bun. Mulțumesc.
Spune-mi ceva...
De ce nu mi-a răspuns tatăl tău la telegramă ?
Tatei nu-i plac decât veștile bune. De altfel, acum e sezonul la creveți.
Și mama ta, de ce nu a venit ? Cu ea discutasem, de fapt...
Avea alte priorități, trebuia să găsească o firmă de catering
pentru ziua tatălui meu vitreg.
Tu mereu faci glume în loc de conversație ?
E un obicei al Sudului, doamnă...
Un obicei al Sudului ?
Mama avea o frază nemuritoare:
"Când lucrurile devin dureroase, fie le evităm, fie râdem."
Și când plângeți, conform obiceiurilor Sudului ?
Nu plângem.
Doamne, chiar și Sally face un chili mai bun ca ăsta.
- Știu o rețetă bună, dacă vrei.. - Nu, mulțumesc, nu gătesc niciodată.
Ce naiba e cu voi, doctorii ?
Cuvântul "Callanwolde" îți spune ceva ?
Nu, de ce ?
Asta repeta Savannah când a ieșit din comă.
"Callanwolde, Callanwolde..." Nu ?
Nu știu.
Trebuie să mă întorc la spital.
E târziu.
Mâine ne putem întâlni abia la 7:30, bine ?
Lowenstein !
Care ți-e prenumele ?
- De ce ? - De ce nu ?
Pacienții mei îmi spun doar dr. Lowenstein.
Dar eu nu-ți sunt pacient !
Susan.
Mulțumesc, n-am să-ți folosesc numele, voiam doar să-l știu.
Să fii punctual.
- 8 dolari kilogramul. - 8 dolari, crevetele ?
- Sunt proaspeți ? - Da !
Sunt de azi, sunt grozavi.
- Iau și eu. - Dă-mi cântarul, Tony....
Creveți Newburg ? Lila, ai pus vin în ei !
Sunt o porcărie !
E o hrană elegantă, Henry. Cu ea voi ajunge în Liga Colleton.
Ce glumă ! De ce crezi că există o ligă precum Colleton ?
Să-i țină departe pe cei ca tine. Joop!
Mamă, de ce vrei să te duci la ei, dacă nu te vor ?
Sigur mă mă vor. Încă n-au aflat-o.
Vezi, nici câinele n-o mănâncă !
Fir-ar al dracului, muncesc toată ziua și primesc la masă porcăria asta ?
Eu cred că e bună.
- Pe tine cine te-a întrebat ? - Nimeni.
Nimeni...
Saltă-ți capul, băiete. N-ai să plângi, așa-i ?
Ce ți-am spus eu în legătură cu plânsul ?
ce ți-am spus eu despre plânsul în casa asta ?
Pune-ți mâinile în poală, și stai drept !
Stai drept ! Mai vrei să plângi ?
Savannah, adu-i fetiței ăsteia o rochie de-a ta.
De ce trebuie să fii așa rău ?
Henry, ce-ar fi să-ți aduc altceva ?
Am mai rămas niște pilaf, ți-l încălzesc acum.
Vino să mă ajuți, Tom.
Așa, du-te la bucătărie împreună cu restul fetelor.
Ia-te de cineva de talia ta.
Nu mai știe nimeni de glumă pe-aici ?
Te ajut eu, mamă.
Topește-mi repede untul, Savannah.
Încălzește orezul ăsta. Să tai ceapa în bucățele mici, Tom.
Îmi pare rău, mamă.
HRANĂ PENTRU CÂINI.
Dacă te măriți cu un nimic, un nimic primești.
Și niște piper, Tom.
Dă-mi sosul Worcestershire.
Aveți gura deschisă, copii.
Delicios și condimentat.
Nu-mi doresc decât o masă tipic americană !
Poftim, dragule.
Asta da mâncare, Lila.
Mâncați, copii.
Deci, mama ta i-a gătit mâncare pentru câini, nu ?
A cerut chiar și un supliment.
Poate chiar de la mama ta ai moștenit simțul umorului.
Foarte amuzant.
M-a sunat azi, era foarte îngrijorată pentru Savannah.
Să nu crezi un cuvânt, e o mincinoasă.
Interesant, spunea că și tu minți în privința ei.
Normal...
L-am văzut pe Herbert Woodruff ieșind din biroul tău, e violonistul...? .
Iar schimbi subiectul.
Ce are ?
Glumeam doar.
E greu de crezut că, la banii lui, are probleme.
- Ești chiar atât de provincial ? - Da, la fel și Savannah.
Când eram mici, plecam de pe insulă numai cu barca.
Am crescut pe baza mareelor.
Pe baza mareelor, cum adică ?
Mareele înseamă totul, Lowenstein. Ele măsoară tot.
Dispoziții, anotimpuri, vremea însămânțatului,
pescuitul, reproducerea...
E ceva primitiv, ca un ceas biologic.
Pare un mod plăcut de viață.
Ce altceva ți-a mai spus mama ?
Că ea a încurajat-o pe Savannah să devină poetă.
E adevărat ?
Iisuse Cristoase !
Femeia asta n-are pic de rușine !
Vrei să știi cum a încurajat-o pe Savannah să scrie ?
- I-a ars jurnalele. - De ce le-a ars ?
Pentru că încălcase jurământul, și scria de hidoasa ei familie.
Ce era hidos la familia voastră ?
Îmi ceri să-mi încalc jurământul?
Dacă asta o va salva pe Savannah, da.
Nu trebuia să încheiem ? Cât e ceasul ?
Nu, mai avem câteva minute.
Ce-a făcut Savannah după ce mama ta i-a ars jurnalele ?
Și-a luat degetul, și a scris pe nisip.
A scris în aer.
A scris poezii, pentru ca mama să nu le înțeleagă.
Într-un anume fel, mama ta a ajutat-o să devină poet.
Prostii, Lowenstein. A creat o schizofrenică.
Mama trebuia să crească cobre, nu copii.
Îmi poți spune și ceva bun despre părinții voștri ?
Nu.
Încearcă.
Bine, au făcut și două chestii bune...
Luke și Savannah.
Oameni incredibili.
Pasionați, sfidători, neînduplecați.
Dar tu ?
Eu am fost băiatul cuminte care făcea ce-i spuneai.
Eram prostul normal și responsabil.
Nu știu ce înseamnă normal, dar numai prost nu ești.
În comparație cu ei, am fost.
Sora ta se află în spital, iar fratele tău a murit.
Ceva bun tot ai făcut.
Poți pleca acum.
Timpul a expirat.
Noapte bună.
Femei și bărbați, de copilăria și-o lasă,
Nicicând de nimeni nu le mai pasă...
Inexistența-și seamănă, și își adună...
Stele, ploaie, soare, lună...
Copiii știu, însă-s puțini...
Și uită, când adulți devin..."
Așa au început acele zile de confesiune...
când am dezvăluit trecutul surorii mele Savannah..."
pentru a o putea menține în viață.
În cea de a doua săptămână, dobândisem simptomele New York-ului..
Acea vină pe care orice nou venit în oraș o simte...
dacă nu-și perfecționează mintea în fiecare clipă.
Mi-am făcut o listă cu ce am de făcut.
Muzee, piese de teatru, să alerg 6 mile sub 50 de secunde...
să văd trei filme străine în același timp.
Orice, ca să nu mă simt vinovat.
Tom, ce vârstă avea Savannah când v-ați dat seama...
că ceva e în neregulă cu ea ?
Șapte sau opt ani.
S-a întâmplat ceva anume ?
Mama a născut un copil acasă.
A murit la naștere.
Ne-a spus că murise pentru că noi eram răi.
Oricum, trebuia să-l îngropăm a doua zi...
...așa că tata l-a învelit în niște prosoape și l-a băgat în congelator.
În noaptea aceea, m-am sculat să beau o gură de apă...
și am văzut-o pe Savannah stând în balansoar...
cu copilul mort în brațe.
Îi spunea...
"Ești norocos, pentru că nu ești nevoit să trăiești cu noi."
Tu i-ai spus ceva ?
I-am spus a doua zi, dar nu-și mai amintea nimic.
Când i-am spus de asta, mi-a zis...
"De ce ar face cineva o tâmpenie ca asta ?"
De atunci ai devenit un fel de memorie pentru ea ?
Probabil.
Tom, vineri dau o petrecere. Să vii, ticălosule ! Îmbrăcat bine...!
Încuietori afurisite !
Vin acum !
Cum ai spus ?
Încerc să învăț limba băștinașă. Bună, Sally.
Cum merge treaba acolo ?
Parcă stă să izbucnească o furtună.
Am primit desenele fetelor !
- Au primit scrisorile mele ? - Da, și le-au plăcut.
Bine ! Și tu, ai primit scrisoarea mea ?
Tom ?
Nu cred că e o idee bună să vii acasă în acest weekend.
De ce nu ?
Nu sunt foarte convinsă că aș vrea să te văd acum.
Trebuie să-mi lămuresc multe lucruri.
Ce rost are, Tom ?
Să recunoaștem...
... nu ne mai simțim bine unul lângă celălalt.
Așa-i.
Ascultă...
...n-aș fi vrut să-ți spun asta la telefon...
Preferam să-ți spun înainte să pleci, dar felul în care ai plecat...
N-am mai avut timp...
Ce voiai să-mi spui, Sally ?
Cum îl cheamă ?
Cum îl cheamă, Sally ? Tipul trebuie să aibă un nume.
Jack Cleveland.
O, nu ! O, nu ! Dumnezeule, Sally !
Jack Cleveland ?
Boșorogul ăla hippie de la spital care merge cu motocicleta ?
Pentru Dumnezeu, Sally, de ce el ?
De ce el ?
Pentru că el știe ce simte pentru mine.
Sally.
E prea greu să discutăm despre asta la telefon.
Dar gândește-te serios la asta , bine ?
Nu mă mai pot gândi la nimic altceva.
Noapte bună, Tom.
Ce-i ?
Chiar îl iubești?
Nu sunt sigură.
S-ar putea să o fi făcut doar să te rănesc pe tine.
Trebuie să închid.
Dragă Sally...
Aș fi vrut ca vorbele Te iubesc ..
să nu fi fost așa dificile.
Îmi lipsești, îmi lipsește atingerea ta.
Nu știu ce mă ține la distanță de tine.
Îmi pare rău că te-am dezamăgit, Sally...
dar aveai dreptate să simți așa...
Cum altfel să reacționezi la un bărbat neîmplinit ?
Cum să nu fii dezamăgită ?
Par să dezamăgesc pe oricine ține la mine.
Tom ?
Mamă ?
Intră puțin.
Haide, vino lângă mine.
Tu ești singurul din familie care va reuși în viață.
Luke nu poate, pentru că nu-i așa deștept.
Savannah nu poate, pentru că e doar o fată.
- Dar Luke e deștept, mamă. - Nu e ca tine.
Sau ca mine.
Nimeni nu știe încă...
dar eu sunt o femeie surprinzătoare.
Crezi ?
Da.
N-am să mor într-o casă ca asta, îți promit.
Și încă ceva, Tom.
Pe tine te iubesc cel mai mult dintre toți.
- Dar, mamă ...! - Așa e.
Nu mă pot abține.
Ești favoritul meu.
Va fi micul nostru secret.
Știi să ții un secret ?
Da, mamă.
Pot pleca acum ?
Mai întâi spune-mi că mă iubești.
Te iubesc, mămico.
Mi-au trebuit 20 de ani să le spun lui Luke și Savannah secretul meu.
Când am făcut-o, s-au prăpădit de râs.
Mama îi chemase pe fiecare din ei în cameră...
și le spusese exact același lucru.
De ce mi-ai spus povestea asta ?
Să-ți dovedesc că Lila Wingo...
Să-ți dovedesc de ce Savannah n-a putut avea încredere în ea.
Adică, de ce n-ai avut tu încredere în ea.
Îmi pare rău, am greșit, hai să trecem de ea...
Găsesc alta mai bună.
Ce te frământă ?
Încălzirea globală, ploile acide, datoria națională...
și nevastă-mea are o aventură cu un chirurg din Carolina de Sud.
Doamne, mă simt ca un dobitoc.
Nici măcar n-am bănuit.
- Poate că n-ai dat atenție. - Prostii !
Să recunoaștem, Lowenstein, femeile sunt mai înșelătoare ca bărbații.
Știți să ascundeți, să țineți secrete, să zâmbiți când mințiți.
Vă așteptați ca bărbatul să fie un monument de tărie și forță,
iar atunci când e slăbit și nesigur...
voi vă răsuciți, și îl trădați !
Simți că mama ta te-a trădat ?
Eu vorbeam aici de nevastă-mea !
Doamne, urăsc prostiile astea freudiene.
Nu-i treaba ta să-mi asculți problemele, aș dori să plec.
Ești liber să pleci oricând.
Bine !
Psihiatri nenorociți...
Pe cine credeam că păcălesc ?
Eram campion la păstratul secretelor.
Mai bun ca toate femeie.
Până ce a apărut Susan Lowenstein.
Bărbatul care nu vorbea niciodată...
acum doar asta făcea...
Întrebările ei mă amețeau precum parfumul ei.
Scuzați-mă...
Dansați ?
- Cine, eu ? - Da, tu.
Hai..
Haide, dă-ți drumul !
Ia mâna de pe el, e rezervat.
Ce face Savannah ? Când o pot vedea ?
Nu știu, Eddie. Parcă e o ferigă.
Bine că face progrese. Haide, să dansăm.
Mai scutește-mă, Eddie. Dansez foarte prost.
Fii mai sălbatic, ești în marele oraș.
La naiba, bine...
Fir-ar să fie, chiar dansezi prost. Intră în mulțime.
Alătură-te petrecerii.
Unde îmi sunt scaunele ?
Am găsit patru, și mai am informații de două.
Roberta, am un scăunel pentru tine.
Să nu râzi !
- Râzi ?! - Scuză-mă.
Sunt surprins să te văd aici.
De ce, îmi place de Eddie...
Știi...
chiar m-ai ofticat azi...
Dar m-ai făcut să mă gândesc la niște lucruri.
Să nu devină un obicei, altfel îți cer onorariu.
Chiar avem simțul umorului...!
Am crezut că ți-a fost extras chirurgical.
Ești tare drăguță în seara asta.
Mulțumesc.
Tu ești bine ?
Da, mă simt pur și simplu grozav.
Dacă am terminat cu minciunile, te pot invita la dans ?
Nu ?
Ai fi prima femeie cu care dansez în orașul New York.
Prefer să nu dansez.
Hai, Lowenstein, fii mai sălbatică....
Suntem la o petrecere, haide...
Stai liniștită, pot să dansez, și să fac conversație în același timp.
Ai venit singură ?
Da, și e amuzant... N-am mers singură nicăieri până ce nu m-am măritat.
Așa e orice căsnicie...
Nu, doar că...
soțul meu călătorește mult.
Cu ce se ocupă ?
Știi e cam târziu. Trebuie să plec.
- Să te conduc acasă. - Nu, e în regulă, serios.
Eu sunt din Sud, noi conducem doamnele acasă.
Cum reușești ?
Cum poți asculta tristețile atâtor oameni, nu te deprimă ?
Nu și dacă cred că îi pot ajuta.
Oricum, înveți să-ți separi problemele tale de ale lor.
Să fiu în locul tău, și eu m-aș descurca.
Da ? Nu fi atât de sigur.
Spune-mi ceva...
Ți-ai dorit vreodată să scrii precum Savannah ?
Ai schimbat subiectul, Lowenstein.
Serios ?
E o tehnică învățată de la tine.
Uite-l, îl vezi ? Tipul ăsta se ține după mine.
Ești psihiatru pentru vedete, nu ?
Nu mi-e pacient, e soțul meu.
Afurisitul de Herbert Woodruff e soțul tău ?
Da, Herbert Woodruff e soțul meu.
Cum l-ai cunoscut ?
L-am văzut într-un spectacol...
la Carnegie Hall. Aveam 22 de ani.
În viața mea nu mai văzusem așa ceva, adică...
...pasiune, simț artistic... Exact ca Savannah.
Au darul de a produce sentimente oamenilor.
M-am îndrăgostit subit de el.
Și te-ai măritat cu el, și ați trăit fericiți până la adânci bătrâneți ?
M-am măritat cu el.
Adică eu nu sunt sigurul care are secrete ?
- N-am să-ți spun mai mult. - Nu-i corect, eu mi-am deșertat amarul...
Eu recunosc că am lacune în căsnicie, iar tu nu-mi spui nimic ?
E timpul să vii și tu cu ceva.
Lowenstein, fii om, vorbește-mi.
- Spune-mi ceva despre tine. - Nu pot.
De ce niciodată nu sunt taxiuri ?
Eu o să-ți pun niște întrebări simple, și tu doar răspunzi.
- Simple ? - Foarte simple.
- Cum se numește tatăl tău ? - Douglas.
Care e mașina ta favorită ?
Îmi place bătrânul Ford Woodies.
Bine ! Ce băiat ai sărutat prima oară ?
Dick Berkowitz. Era tare drăguț.
Ai idee ce bine arăți în costumul ăsta ?
E ziua când trebuie să mă faci să mă simt bine ?
Și ai un zâmbet minunat, ar trebui să zâmbești mai mult.
- Încetează. - Nu mă crezi, nu-i așa ?
Vino încoace, să-ți arăt ceva.
Vino să-ți arăt.
- Vrei să-mi arăți un tablou ? - Nu, uită-te la tine.
La tine, la fața ta, la zâmbet, la costum.
- Ești minunată, grozavă. - Gata, m-ai convins.
Acum poți să-mi chemi un taxi ?
Urcă pentru câteva clipe, vreau să-l cunoști pe fiul meu.
Sigur, bine.
Intră.
Bernard ?
Aș dori să-ți prezint un prieten.
Îmi pare bine.
- Vrei să te dai la o parte ? - Scuză-mă...
Dl. Wingo e antrenor de fotbal, Bernard.
Da ?
Tata a sunat din Viena, mi-a spus să te salut.
Ai făcut exerciții la prânz ?
Nu, am fost ocupat cu televizorul.
Ești obraznic, Bernard.
Nu, e adolescent.
Și eu am fost ca el.
Nu mai spune ?
De unde ești, ai un accent ciudat.
Carolina de Sud.
- Te uiți la ăsta..? - Încercam să urmăresc filmul.
Gata, e târziu.
E ora de culcare, Bernard.
- Închide televizorul și treci în pat. - Ne mai vedem, Bernard.
Îmi pare rău că a fost așa obraznic.
Nu trebuie să-ți ceri scuze, Lowenstein.
Adolescenții, prin definiție, nu sunt pregătiți pentru societate.
E adevărat.
Bernard vrea să joace fotbal. De asta am vrut să-l cunoști.
Poate l-ai putea antrena câteva zile pe săptămână.
Nu prea are ocazia să joace cu tatăl lui, așa că....
Herbert e în turneu, și mă gândeam...
E o ofertă de slujbă ?
Da, și insist să te plătesc.
Care ar fi oferta avantajoasă pentru tine ?
Cât îmi oferi ?
Onorariul meu este de 150 de dolari pe oră.
Bine, accept.
Trebuie să fii un foarte bun antrenor.
Las-o baltă, Lowenstein, o fac din caritate.
Spune-i lui Bernard că începem de luni.
Bine. Noapte bună.
Prima regulă, Bernard, să nu întârzii niciodată.
Oricum nu voiam să vin, da ?
Maică-ta spunea că vrei să joci, ai ceva obiecții ?
Poate, poate că nu.
Unde antrenați, d-le Wingo ? La țară ?
Ești din ăia înfumurați, nu ?
Unde mergi la școală, la d-ra Porter ?
La Phillips Exeter, deșteptule.
N-ai apucat să joci anul trecut, nu ?
De unde știi ?
Pentru că orice mucos care se adresează astfel antrenorului
va fi pus să aducă sticle cu apă, nu să joace.
Cu atitudinea asta, vei sta veșnic pe tușă.
Când ești pregătit să joci fotbal, mama ta are numărul meu.
Prinde.
Ai nevoie de ajutor.
Nu așa arată un bărbat de vârstă mijlocie.
Poți să mă iei la cumpărături. Ai auzit vreodată de Renata Halpern ?
Nu, cine e ?
Nu știu, dar scrie poezii despre evreii din Brooklyn.
Sigur n-a locuit împreună cu Savannah de curând ?
Nu știu nimic de asta, dar am și lipsit mult din oraș.
- Duminică la Bloomingdales, barosane. - Bine.
D-le antrenor Wingo ?
Știți, ieri eram...
Știți...
Îți accept scuzele, Bernard.
N-am jucat anul trecut pentru că nu m-au luat în echipă.
Au râs de mine.
Dacă te antrenez eu, îți promit că nu vor mai râde de tine.
Dar trebuie să-mi promiți ceva.
Trebuie să-ți ții gura, Bernard. Vorbele tale mă oftică.
Mi te vei adresa cu Da, domnule.
Va trebui să păstrăm o anumită politețe.
Ai să faci ce-ți spun, și plin de entuziasm.
Te voi învăța să joci fotbal bine.
- O să scot zilnic untul din tine. - Mai am și lecții de vioară.
- Gura, Bernard. - Da, domnule.
După ce te alerg zdravăn, ridici haltere,
arunci până-ți ies brațele,
în viața ta amărâtă se va întâmpla ceva important.
Ce anume, domnule ?
Vei fi fericit, puștiule.
Mișcă, mișcă.... Culcat !
Haide, sus !
Lasă piciorul, rostogolește-te..
Ia să te văd cum zâmbești !.
Încă o dată, cu zâmbet.
Încrucișează, prin spate...
Așa, încrucișează-le !
Scoate umărul în afară, așa.
Ține privirea la minge, concentrează-te !
Haide, Bernard, ține-ți brațele sus !
Prinde-o ! Vezi in spate !
Răsucește-te și fugi !
Ești cel mai grozav om din lume, tăticule !
Acum îmi răpiți plăcerea de a vă pune întrebări ?
- Când vii acasă, tati ? - Curând.
Dacă nu vii la ziua mea, te omor.
Chandler, cum să lipsesc de la ziua ta ?
Eram acolo în ziua când ai venit pe lume.
Vreau un aligator !
Intră în mlaștină și ia-ți unul.
Vreau un aligator împăiat să dorm cu el în pat.
Ăsta e un obicei păcătos. Mama voastră e pe-acolo ?
Tati vrea să vorbească cu tine.
Bună, Sal.
Chiar vreau să vin acasă de ziua lui Chandler.
Nu stau decât...
Am fi foarte supărate dacă nu ai veni, Tom.
Bine, atunci. Mulțumesc, Sally.
Bine, mai vorbim, pa.
Bine, pa.
Luptă, luptă !
- Ți s-a rupt țigara. - Și mi-o iei ?
Acesta devenise progamul meu. Îl antrenam pe Bernard dimineața...
... iar după prânz îi dezvăluiam mamei lui secretele familiei Wingo.
Și abia așteptam să i le spun, adică să o văd pe ea.
E ca și cum Savannah are o așchie în deget...
...pe care a neglijat-o, și s-a infectat.
Și stă infectată, până cand..
...o scoți afară. Mă înțelegi ?
Poveștile tale mă ajută...
...și sunt mândră de munca noastră.
Înțelegi ?
Timpul a expirat, afară.
Lowenstein.
- Ia prinde. - Unghiile mele !
- Aruncă mingea. - S-o arunc ?
Încercați cumva să vă sinucideți ?
- Nu mă las de ele, m-ai auzit ? - Atunci mă apuc și eu.
Tu nu fumezi, tu nu fumezi...
Atunci, lăsați-le.
- Bine, o s-o las... - Pe toate.
Bine, bine !
- Felicitări, cum vă simțiți ? - Deja mă simt mai bine.
Știi, e o formă de artă să urăști bine orașul New York.
Ba nu, e un clișeu.
Nu ești prost până la urmă, puștiule. Să mergem la librărie,
e ziua fiicei mele, și vrea un aligator.
Am văzut un crocodil la "Peter Pan", crezi că se prinde ?
Săptămâna viitoare e ziua mamei.
Pun pariu că nu i-ai luat nimic.
Hai să intrăm, poate-i găsim ceva.
Rahat !
Cine naiba e Renata Halpern? Ce treabă are cu sora mea ?
Stai jos și calmează-te.
Ai știut tot timpul de asta, nu ?
E greu să conduci o ședință...
La naiba, asta nu e o ședință, ți-am pus o întrebare !
Ai tot evitat răspunsul, cine a scris cartea asta ?
Ce te enervează la ea ?
Problema este, de ce nu mi-ai spus ?
Nu era treaba mea să-ți spun...
Mare figură ești, Lowenstein.
Eu îți spun totul, și tu-mi ascunzi informații !
- Poate și tu ascunzi. - Nu e vorba de mine !
De ce ești așa enervat ?
Nu-mi place să fiu mințit. Nu-mi plac secretele.
Aș putea să te reclam, să-ți suspende licența.
Nu te mai purta ca un copil.
Nu mi-ai răspuns, cine a scris cartea asta ?
De ce nu-mi spui tu ?
Sora mea a scris-o, e vorba de familia mea.
Dacă o citea mama, i-ar fi scos pancreasul cu dinții.
De ce ar face asta ? Ce ascundeți cu toții ?
Nu-ți mai răspund până nu-mi răspunzi tu.
Atunci ia loc și ascultă.
Asta dacă nu te-a stors izbucnirea de furie.
La naiba !
Când Savannah a venit la mine, mi-a spus că o cheamă Renata Halpern.
- E mai nebună decât credeam. - Taci, sau nu mai continuu.
Spunea că tatăl ei era blănar, și supraviețuise Holocaustului.
Nu m-a păcălit că e evreică, dar ce m-a fascinat...
era de ce spunea că e copil de supraviețuitori.
La ce fel de supraviețuire ?
- De unde naiba să știu eu ? - Eu cred că știi.
Tu trebuia să-mi răspunzi. De ce a făcut asta ?
Scrisul a făcut-o să-și dorească să fie altcineva.
- Și tu n-ai zis nimic ? - Nu am spus că e bine,
dar trebuia să-și rezolve problemele, altfel n-avea nici o șansă.
Și lumea te plătește pentru asta, să-i transformi în alte persoane ?
Nu m-ai ascultat... ?
Ce crezi că fac aici toată ziua ?
- Te plângi, eviți ! - Du-te dracului, Lowenstein !
Tu și cu Sigmund Freud, și Renata Halpern, mi-e greață !
Reacția ta îmi produce greață !
Și la ce te așteptai ? Dacă-i făceam și eu asta fiului tău ?
Nu-i același lucru !
O să-l transform într-un mijlocaș presbiterian !
E ceva diferit, fiul meu n-a încercat să se sinucidă.
Mai dă-i puțin timp, Lowenstein, mai dă-i puțin timp !
Ticălosule !
Dumnezeule, să aduc niște gheață !
Întrevăd un mare proces de malpraxis, doctore.
Mă simt tare prost.
Ce mai zi !
Sunt trimis la podea de un dicționar...
și aflu că sora mea a ajuns o evreică din Brooklyn.
Ține !
N-am nevoie, prefer să sângerez până mor !
Taci odată și ia-l !
După ce-ți opresc hemoragia, te invit la cină.
Azi nu mai vreau chili, de data asta o să te coste.
Așa terapie mai zic și eu, nu ?
Da, cam sângeroasă...
Nu-mi vine să cred că ți-am putut face asta.
Recunoaște, Lowenstein, am scos animalul din tine.
- Îți datorez niște scuze. - Le accept.
- Am spus un lucru groaznic. - Da.
Știu asta... Mulțumesc că m-ai iertat.
Doriți să comandați ?
Da, am vrea să comandăm.
Vrei să comand eu pentru tine ? Eu mănânc mereu aici.
Cum să am încredere într-o femeie care nu poate găti ?
Dacă nu pot găti nu înseamnă că nu pot mânca.
Te rog, fac orice ca să te simți bine.
Cred că...
...vom începe cu artichaut garni de champignons au safrane.
Și "pour monsieur"...
La mousse de canard aux baies sauvages,
și apoi soupe de poisson au crabe... Delicios.
Și ca fel principal, rable de lapin.
Iepurele e superb.
Doamne, nimic nu e mai sexi ca o femeie frumoasă...
care comandă mâncare în franceză.
Ce-ar fi să-mi citești întreg meniul ?
- Flirtezi cu mine ? - Da, așa se pare.
Aș vrea să mă găsești atrăgător, cu tot nasul meu însângerat...
Aș vrea să te mai întreb de Savannah.
- Tu nu-ți iei liber niciodată ? - Nu.
Spuneai că faci orice să mă vezi fericită. Doar un lucru.
Savannah spunea că acele cărți au izvorât dintr-un vis...
Mai degrabă un coșmar, adică....
Imagini care o terorizau, dar nu știa de ce.
Ca cei trei câini rătăciți. Ai citit cartea, ce înseamnă ?
Lowenstein, ești incorigibilă.
Ne aflăm într-un minunat restaurant,
iar tu vrei să-i interpretez surorii mele visurile ?
Vrei interpretări de vise ? Ocupă-te de ale mele.
Am avut unul grozav cu tine azi noapte.
Ai avut un vis cu mine ?
- Vrei să-l auzi ? - Nu știu.
Stai liniștită, e cenzurat.
Ăsta ?
Spune...
Era o furtună întunecată de zăpadă, aici, în orașul New York.
Am ieșit să mă plimb, și am dat de tine.
Am decis să mergem la Rainbow Room.
Nu era nimeni acolo.
Am început să dansăm lasciv.
Ce crezi că înseamnă ?
Spuneai că era o furtună de zăpadă ?
O furtună întunecată de zăpadă ?
Poate e ceva pe care te temi să nu-l vezi.
Poate că voiam să te cunosc mai bine.
Poate încercai să te ascunzi de mine.
Poate că aveam emoții.
Poate că ți-e dor de iarnă.
Mișcă-ți picioarele !
Revino în poziție.
Ține capul sus, hai !
E cumva băiatul meu ?
Tu ești în costumul ăla, Bernard ?
Nu cred că a fost o idee prea bună.
Nu te mai purta ca o mamă evreică.
Chiar sunt o mamă evreică, i-am adus și sandvișuri.
Bine, eram mort de foame.
Am unele tare delicioase.
Ia o pauză.
Am unul pentru tine...
Te-ai străduit toată ziua să le faci, mamă ?
Nu, le-am cumpărat, ca de obicei... Vrei unul ?
Nu, nu mi-e foame.
Pot să mă uit cum jucați...?
Promit să nu fiu cicălitoare.
Nu mai am chef să jucăm.
Hai să mai facem niște pase...
Sunt cumva o focă dresată, trebuie să fac ce vrea ea să vadă ?
Faci pe-al dracului, puștiule !
Hai să ne tăvălim prin iarbă și să uităm de greutățile vieții.
Devii tare ticălos în prezența mamei.
Încerci cumva s-o impresionezi ?
Ești exagerat. Pe mine ești supărat, nu pe el.
Păstrează-ți rahaturile astea pentru pacienții tăi.
Are dreptate, să știi.
Are mare dreptate.
Nu știu cum să mai discut cu el.
Ar trebui să încerci o altă abordare.
Care ?
Râsul, Lowenstein, râsul.
Felul celor din Sud ?
Dacă nici așa nu merge, poți să-i dai în cap.
Ce părere ai de mine ?
Ei bine, ai reușit în viață.
Ești bogată, trăiești ca o regină. Cu flăcăul mai trebuie lucrat...
însă, în mare, ești în vârful clasamentului.
Minți.
Cred că ești o femeie foarte tristă, Lowenstein.
Îmi place când spui adevărul.
Cred că ești primul prieten pe care îl am de mult timp.
Hai, să mergem la film.
- La film ? - Da, vino.
O peliculă rară din arhiva Savannah Wingo.
E minunată ! Unde ai găsit-o ?
Am cotrobăit după ea, Savannah le-a păstrat.
Acela e Luke ?
Da, e Luke. El era cu prosteala.
Iată și ziua absolvirii.
Din școala primară, nu ?
Da, școala primară.
Săreați mereu în apă îmbrăcați ?
Să fiu sincer, da.
- Aceea e mama voastră, Lila ? - Da, domnișoara Lila.
Era foarte drăguță.
Încă este.
Cine a filmat asta ?
Tata cumpărase camera cu un an înainte.
Se gândea să lase creveții, la care se pricepea...
și să facă avere din film. Nu mă întreba cum.
Savannah spunea că pierdea mereu bani, e adevărat ?
Henry Wingo era exact opusul regelui Midas.
Tot ce atingea se transforma în rahat.
Acela e una din schemele de neînțeles ale tatălui meu.
- Cum adică ? - Cumpărase o benzinărie.
A crezut că un tigru va atrage acolo mii de oameni.
N-a făcut decât să-i sperie pe toți.
Singurul care nu se temea de el era Luke.
El îl hrănea.
El îl îngrijea.
Avea mult curaj.
Dar tu ?
Eu n-aveam nevoie, îl aveam pe Luke.
Asta era insula noastră.
A fost singura proprietate deținută de tata.
Când a fost filmată asta, nu valora doi bani.
Dar nu și pentru Luke.
Pentru el era cel mai prețios loc din lume.
Când a ajuns mare, a plecat în Vietnam.
S-a întors un erou.
A jurat să nu mai părăsească insula niciodată.
N-a mai părăsit-o.
Ce s-a întâmplat ?
Mama a obținut insula după divorț.
A vândut-o imediat autorităților pe o grămadă de bani.
Voiau să construiască acolo o centrală electrică.
Luke parcă înnebunise, a început să-i amenințe.
Autoritățile au râs de el.
A aruncat în aer un șantier.
Au încetat să râdă.
Iar apoi ?
A continuat să ducă propriul său război.
A rănit niște oameni.
Eu și Savannah am încercat să-l oprim, dar autoritățile l-au oprit înainte.
L-au împușcat în cap, și gata.
Vrei ceva rece, poate o bere ?
Cum te-ai consolat cu moartea lui ?
L-am oprit ca pe un motor defect.
Și conform obiceiurilor din Sud, tot fără vreo lacrimă.
Mai plâng și eu uneori, Lowenstein.
Plâng la nunți, la Olimpiade, la imnul național.
Dar nu și după Luke ?
Pentru ce naiba s-o fac, l-ar aduce înapoi ?
Nu, te-ar aduce pe tine înapoi.
Mulțumesc.
Salutare, bine ați revenit.
D-ra Wingo are o urgență la spital.
Nu-i nimic, Megan.
- Fetele dorm ? - Da, de mult.
Poți pleca acasă.
Mă duc să-mi iau lucrurile.
Bună,antrenorule.
Bună, Sally.
- Ce mai faci ? - Bine.
Ce stil adoptăm în situația dată ?
Discutăm, ne caftim, sau ignorăm totul ?
Nu știu.
- Vrei niște suc ? - Da.
Ce face Savannah, Tom ?
O zi e în formă, o zi e la pământ.
Îți place psihiatra ei, e de încredere ?
Da.
Cum o chema ?
Lowenstein.
Vrei să fac focul ?
Nu cred, sunt 25 de grade afară.
Întotdeauna ai fost o tradiționalistă.
Jack Cleveland vrea să ne căsătorim, Tom.
Și vrei o scrisoare de recomandare ?
Nu e amuzant.
Ținând cont de celelalte variante, a fost cea mai cumsecade ...
...și mai reținută replică.
Și tu ce vrei ?
Nu știu.
O parte din mine ar vrea să părăsească acest mod viață...
care nu pare să ducă nicăieri.
Și o altă parte îmi spune că nimic nu va merge...
dacă nu mă pot descurca cu asta.
Cu ce te pot ajuta, Sally ?
Încercând să înțelegi, probabil.
Regret că te-am făcut să fii nesigură pe tine.
Uneori pot fi un ticălos închis în mine.
Uneori.
Numai uneori.
Vii la culcare ?
Voi dormi aici.
M-ar zăpăci prea mult .
Mulțumesc că totuși ai întrebat.
A venit tăticul !
Unde ești, tati ?
Ce-i cu purcelușii ăștia pe pieptul meu ?
Mamă, ce foame mi-e !
Puțin muștar îmi mai trebuie, și gata !
- Nu mă prinzi ! - Nici pe mine !
Cui i-a fost mai dor de mine ? Hai, că e rost de bani !
Puneți-vă pantofii, mergem cu barca bunicului vostru.
Bună, Jenny, ți-a păcut puloverul ?
- Da, e drăguț. - Bine.
Tu și cu mama v-ați certat ?
Nu, draga mea, totul e în regulă.
Nu m-ați păcălit.
Fir-ar să fie...
Ce mă fac eu cu atâtea femei deștepte ?
Dă-mi o îmbrățișare.
Chandler, vino încoace dacă vrei să ne ajuți.
Și tu, Tom.
Mămico, eu am o undiță de la bunicul !
- E frumoasă. - Vino aici, tati.
Lucy a făcut-o.
- Ba nu. - Ba da.
Vreau să decorez eu.
Poți să-l decorezi, e tortul tău.
Decorează-l, dar nu mai mânca din el.
- Vreau și eu... - Bine...
Henry ?
Hai odată la masă, copiii suflă în lumânări.
Henry, m-ai auzit ?
E timpul să le cântăm La mulți ani lui Tom și Savannah.
Mă uit la televizor.
Treci acolo, e ziua lor.
Vino-ncoace, femeie ! Nu-mi spune ce am de făcut, Lila.
Asta-i casa mea, tu ești musafir, așa că pornește televizorul.
Te rog, mami, nu-i nimic ! Pornește-i televizorul.
Pornește televizorul, mă uitam la el.
M-am săturat să nu-mi arătați nici un dram de respect !
Televizorul tocmai ți s-a stricat, nenorocitule.
Acum te poți uita cum copiii tăi suflă în lumânări.
Bunicule, tata vrea să întindă plasa.
Vin acum, sărbătorito.
Ridic-o.
Bunicule, mi-am adus undița.
Dați-vă înapoi, o să-i dea drumul.
- Stați așa... - Mai repede, tată !
Nu știu dacă sunt prea mulți creveți.
Ia priviți.
Prima dată trebuie aruncați crabii peste bord.
De ce, bunicule ?
Vor muri la soare și căldură.
Atenție la peștii veninoși, până la spital e cale lungă.
Uite o caracatiță.
- Chandler ? - Da, bunicule ?
Vreau să faci ceva pentru mine.
Apucă o crevetă și rupe-i capul.
Pot să fac asta.
Apasă cu degetul mare.
Așa e bine ?
Fă-o cu singură mână.
Te pricepi, văd...
Adu-mi lădița de colo să arunc peștele ăsta.
- Mi-e mi-a zis. - Ba mie.
I-o aduc eu.
Fetele te iubesc, tată.
Braves au pierdut cu Dodgers aseară, 3 - 0.
Știai ?
Da, știam, tată.
- Puneți-o acolo. - Pot să mă fac pescar ?
Da, o să fii pescar, ca mine.
La revedere, fetelor, vă iubesc !
Să-mi scrieți !
- Cum ajungi la aeroport ? - O să iau un taxi.
Nu știam ce mult iubeam acest loc până ce n-am plecat.
Ca un miel, sufletu-mi paște...
...frumusețea interioară a mareelor."
Mai ții minte ? Mi-ai scris-o odată într-o scrisoare.
Scriam niște scrisori tare bune, nu ?
Ai cunoscut pe cineva la New York, așa-i ?
Nu știu.
Eu știu.
O să faci cum ți-am spus, și îi vei cere scuze lui Newbury.
Todd Newbury ne-a insultat familia. Ne-a numit scursori albe.
Și tu i-ai răspuns lovindu-l, copil prost ce ești.
Nu-ia așa că arată frumos aici ?
Vreau să merg acasă.
Taci.
Bună, Tom.
Bună, Reese. Am venit s-o văd pe mama.
Poftește înăuntru, te așteaptă.
Vă mulțumesc !
Îmi pare bine să te văd, Reese.
Plăcerea e a mea.
Arăți bine azi, Lila, ca de obicei.
Mereu am spus că bărbații de succes sunt cei mai simpatici.
Lila, ce-ar fi să iei un loc...
...Eu și Tom vom discuta în biroul meu.
E un covor oriental !
E din Orient...
Dacă te mai atingi de băiatul meu...
o să ajungi momeală la crabi, băiete.
Un Wingo nu se atinge de un Newbury.
Dacă spui cuiva că te-am lovit...
o să-ți alung familia din oraș.
Acum ieși afară.
Cred că e mai umed ca orașul New York.
Bună, dragule.
Bogăția te prinde, Lila.
Ai căpătat ce-ai vrut, nu ?
Nu începe, te rog.
Spune-mi de Savannah.
Mai are cale lungă de parcurs.
Am decupat o serie de articole despre bolile mintale.
Vreau să i le dai psihiatrei.
O să i le dau, Lila.
Ce spune doctora ei ?
Face orice ca s-o facă bine.
Bea-ți ceaiul până nu se topește gheața.
O să-i spun doctorei Lowenstein de Callanwolde.
Nu știu despre ce vorbești.
Știi foarte bine, mamă.
Știi.
Am făcut promisiunea că nu vom vorbi despre asta.
Mă aștept să o ții.
Eram copii, era doar o promisiune prostească...
și ar ajuta-o dacă spun de ea.
E și viața mea, e ceva privat, și așa vreau să rămână.
Cu prețul fiicei tale ?
- Să nu exagerăm. - Mă faci să-mi pară rău...
- Nici nu trebuia să-ți spun. - Nu vreau să discutăm de asta.
Asta a fost mereu problema !
Problema ta e că sapi prea adânc în trecut !
Eu nu privesc înapoi. Când îmi iau adio de la ceva...
închid ușa, și uit de tot.
Dar Luke?
Cum ?
Te gândești vreodată la Luke ?
E prezent vreodată în gândurile tale ?
Cine te-a învățat să fii atât de crud ?
Dumneata, mamă, dumneata...
Tot tu m-ai învățat că dacă cineva aproape îți distruge viața...
tot mai poți să îl iubești.
Asta trebuie să încălzească inima unei mame ?
Trebuie să ai răbdare cu mine, Lila.
Ai făcut multe ca să mă oftici.
Atâta zgomot e în New York...
Sirene, claxoane, țipete...
Frișcă, fără zahăr, nu ?
Da, mulțumesc.
Am ceva să-ți spun.
Știu.
Nu știu cum să-ți spun.
Spune-l, pur și simplu.
Ploua în noaptea aceea.
Mama ne învăța să dansăm.
Hai să dansăm, Tom !
Una din puținele ocazii când rețin că ne distram.
Mamă, nu pot să dansez.
Cum adică, sigur că poți.
Ține-o pe Savannah de mână.
Savannah știe mai bine.
Așa, piruetă.
Așa, Tom.
Urmează altă piruetă. Așa.
Așa !
Mă întreb cine-o fi ?
Asta e.
Au pătruns în casă.
Trei bărbați.
Mama a țipat, "Ajută-ne, Tom."
Am vrut, dar n-am putut.
Unul a violat-o pe Savannah.
Unul a violat-o pe mama.
Nu cred ă acesta e răspunsul la toate problemele lui Savannah...
dar m-am gândit că trebuie să știi.
Doamne, da.
Și ce-i Callanwolde?
E închisoarea din care evadaseră.
Ce vârstă avea Savannah când s-a întâmplat ?
Treisprezece ani.
Și tu ce-ai făcut în tot acel timp ?
Nu mai știu.
Nu știi ? Poate ai fugit după ajutor ?
Nu.
De ce nu ?
Nu mai știu.
De ce crezi că nu ?
Nu știu...
Așa...
E un răspuns copilăresc, Tom.
Mi-ai spus adineauri...
...că intraseră trei bărbați.
Ce s-a întâmplat cu al treilea bărbat ?
Unde era ?
Tom, ajută-mă !
Ajută-mă !
Opriți-vă !
E în regulă.
Spune-mi despre el.
Mi-a spus, " Dacă miști, îți retez beregata."
Carne macră. Îmi spunea carne macră.
"Nimic nu-i mai bun..."
"... decât carnea proaspătă."
Ceea ce mi s-a întâmplat...
...a fost de neimaginat...
...literalmente.
Nu știam că un băiețel poate păți așa ceva.
Nu-mi doream decât să mor.
Mai ales când l-am zărit pe Luke.
Luke, doi, mama unul, iar eu nu făcusem nimic.
Nu puteai face nimic, erai doar un copil.
Nu aveai nici o armă.
Sunt surprinsă că tu și Savannah ați putut supraviețui.
Ce s-a întâmplat după aceea, adică...
Ce-a făcut familia voastră, tatăl tău ?
Cine crezi că i-a spus ?
Nu i-ați spus ?
Nici unul ?
Măcar la poliție...
Dumnezeule, Tom...
Mama a spus S-a terminat.
Scoateți cadavrele afară.
Curățați locul."
Parcă înnebunise.
Asta nu s-a întâmplat."
Tot repeta asta.
Spunea că în clipa când vom spune de asta...
din acea clipă nu mai era mama noastră.
Spunea că dimineața pe lumină totul va reveni la normal.
Însă după ce am îngropat cadavrele...
...m-am dus la Savannah...
...să văd ce face.
Încerca să facă cum ne spusese mama.
Să se poarte ca și cum nimic nu se întâmplase.
Își punea părul pe bigudiuri,
numai că își pusese rochița pe dos.
Iar când tata a venit acasă la cină...
...am stat la masă și am mâncat de parcă nimic nu se întâmplase.
Dumnezeu să-mi ajute...
dar tăcerea era mai rea decât violul.
Trei zile mai târziu, Savannah a încercat să se sinucidă.
Putea păstra tăcerea, dar nu putea minți.
Și asta-mi place mie cel mai mult la Sud...!
Spune ceva, Lowenstein.
Cum te simți ?
Mă simt bine.
Am crezuyt c-o să cad lat după ce-ți spun asta...
dar mă simt surprinzător de bine.
- Ești sigur ? - Da.
Adică...
Cum să fiu ?
Sunt ușurat.
Lenjeria mi-e curată, iar fantomele au dispărut din debara...
Chiar ai învățat cum să-ți disimulezi durerea.
Întreaga viață ai făcut acest lucru.
Dar acel băiețel de 13 ani încă suferă îngozitor.
Nu-mi face asta, Lowenstein.
Nu-mi face asta.
Îți simt durerea, Tom.
O simt.
Simte-o și tu.
E nevoie de curaj să simți durerea.
Îi poți face față.
Nu te teme.
E în regulă.
Ai ținut-o în tine atâta timp...
Las-o să plece.
Las-o...
Ai de plâns pentru multe, nu ?
E în regulă.
Simte durerea.
Plângi.
Simte durerea.
E singurul tău mod de vindecare.
Las-o să plece.
Sunt prea bătrân pentru chestia asta.
Haide, încă o dată.
Ți-ai ieșit din formă ?
Treci aici.
N-am nimic cu tine...
dar o să-ți umplu fața de noroi.
A fost grozav să te pun în cur.
Haide, ești gata ?
Pe locuri...
Fii gata...
Start ! Haide, haide....
Nu pot să cred că mă plachează un violinist.
Întinde o mână unui bătrân...
Acum să vedem dacă știi fotbal.
Tată...
Așa te-a lăsat mama ta să-ți petreci vara ?
Profesorul Greenberg spunea că ai lipsit de la două lecții.
Nu-mi place, e sinistru.
E un om strict, ca toți marii profesori.
Sunt Tom Wingo, domnule Woodruff, antrenorul de fotbal al lui Bernarï.
Încântat, domnule Wingo. Am auzit multe de dumneata.
Hai să întrerupem pentru azi, du-te acasă și cântă la scripcă.
Poate continuăm mâine.
Habar n-aveam că e atât de puternic.
E un bun fotbalist.
Nu vreau să cânte la vioară cu degetele rupte.
Mi-a spus că sunteți îngrijorat, a fost foarte atent.
El ar trebui să fie îngrijorat.
Îmi pare rău v-am scurtat ședința,
dar l-am înscris pe Bernard la Tanglewood.
Cu puțină disciplină, ar putea ajunge un bun muzician.
Dumneata ești maestrul.
Mă bucur că înțelegi.
Eu și Susan dăm o serată la cină vinerea viitoare.
Ce-ar fi să vii și dumneata ?
Mulțumesc, abia aștept.
- Ce faci ? - Sunt bine.
Bine.
Cum se simte ?
Ținând cont ce săptămână a avut, face foarte bine.
O pot vedea ?
Cred că i-ar plăcea.
Ce mai faci, draga mea ?
Sunt încă aici.
Nu știu ce să spun.
Lasă-mă să te îmbrățișez.
Tom, regret tare mult că ai trecut prin toate astea.
Ba nu, mi-ai făcut un favor,
dar să nu se mai repete .
Nu-mi puteam închipui lumea fără tine, scumpo.
- Am auzit că e mișto la Tanglewood. - Cui îi pasă ?
-I-am scris antrenorului de-acolo. - De ce ?
I-am spus că-i trimit un bun jucător. Ești un puști dat naibii.
Sunt ?
Ai mâncat tot din farfuria mea, și chiar ai mai cerut.
Ești cel mai bun antrenor pe care l-am avut.
Sunt singurul antrenor pe care l-ai avut.
Nu, adică profesor. Ești cel mai bun profesor al meu.
Mulțumesc, de mult nu mi-a mai spus asta un elev de-al meu.
De ce v-ați lăsat ?
Am crezut că pot face și ceva mai bun în viață.
Ce anume ?
Bună întrebare.
Nu sunt sigur.
Nu vă puteți întoarce la asta ?
Nu știu dacă voi mai fi acceptat.
Aș putea scrie eu o scrisoare, dar să-mi spuneți unde....
Mulțumesc, dar vreau să faci altceva pentru mine.
Cântă un pic la vioară, taică-tu zice că te pricepi.
- Aici, acum ? - Sigur, de ce nu ?
Înveselește un pic șandramaua asta.
Bine, dar mi-e cam jenă, oamenii vor crede că vreau să adun bani.
Și îți strică niște lovele în plus ?
O să cânt o chestie la care exersam.
Bine.
Dacă știam să cânt așa la vioară, nu mai puneam mâna pe minge.
E așa rău să le combini?
Absolut deloc.
Poftim, pune-ți asta.
Grăbește-te, să nu pierzi trenul.
Tata vă urăște, domnule Wingo.
Da, însă te iubește pe tine.
Vino aici...
Cu bine, Bernard.
- O să-mi lipsești. - Și dumneata la fel.
- O să vă scriu, bine ? - Așa sper !
Și să nu mai fumați.
Poate ai nevoie de asta !
Credeam că pianiștii ăștia...
...sunt pociți și slăbănogi.
Vă așez alături, dacă vrei să te dai la ea.
Nu, mulțumesc, nu e genul meu.
Bine.
De ce spui asta ?
Cred că are o aventură cu soțul meu.
Ai făcut cunoștință cu cineva ?
Sunt intimidat, Madison Kingsley e scriitorul meu favorit.
Discută cu el, eu mă ocup de cină.
Mulțumesc.
Sunt încântat că ați venit.
și eu sunt încântat că v-am auzit cântând din nou.
Cum din nou ?
aV-am văzut la Festivalul de Muzică din Charleston vara trecută.
- Concertul de vioară al lui Brahms. - Bartok.
Ați mai văzut vreodată un Stradivarius de aproape ?
E cel mai bun instrument realizat vreodată.
Ascultați, voi cânta ceva în onoarea domnului Wingo.
Nu avem mereu invitați din Sud, nu-i așa ?
Ce-ați dori să ascultați ? Mă tem că nu cunosc...
...cântece de la fotbal.
Mi-ar plăcea orice.
La naiba, Mozart ăsta știa ce-i aia muzică săltăreață.
Mi-ai putea aduce aduce și mie un scotch cu sifon, te rog ?
Da, domnule, da, domnule.
Cine e ?
E un prieten al lui Susan.
Un antrenor de fotbal.
Încântător.
Cina e minunată. Același bucătar ca anul trecut?
- Da, mă bucur că vă place. - Un mic artist.
Cum poți să-i consideri opera neinteresantă, Spencer ?
Se află la Metropolitan.
Madison, e tot hârtie igienică.
Tom, discută cu Madison, are o mare admirație pentru scriitorii din sud.
Faulkner, Flannery O'Connor, Eudora Welty.
Îmi plac renegații ăia confederați.
Adică vă plac excesele și excentricitatea.
E adevărat, toți erau nebuni sadea, nu ?
Presupun că te pricepi puțin la nebunie, Tom.
Puțin.
Savannah Wingo e sora lui Tom. Vă e familiară opera ei ?
Da, e bună.
Foarte bună.
E pacienta lui Susan.
Nu cred că se cuvine.
Toată lumea știe că ești psihiatra întregii comunității literare.
Sunt surprins că nu ai preluat ceva din măreția lor.
Ce naiba ai băut, Herbert ?
Întreabă-l pe Tom, el mi-a turnat-o. Sper că nu încerci să mă otrăvești ?
Nu în mod voluntar.
Dar știi bine cum lucrează subconștientul.
Îmi placi, Tom.
Îmi place mândria ta țărănească gen Tara.
Ai spus că nu vei face asta.
Ai dreptate, Susan, nu trebuia să mă iau de Tom.
Tu ești vinovată că mi-ai transformat fiul într-un Quasimodo.
Nu-mi vine să cred că l-ai dat la un sport care îi poate răni mâinile.
Iar tu ai tupeul să vii în casa mea, când toți știu că te culci cu soțul meu.
Cred că îi datorezi lui Monique niște scuze, Susan.
Cred că tu îmi datorezi mie scuze, ticălosule.
Scumpo, unde ți-e simțul umorului ?
Madison, care-i numele personajului din piesa ta ?
L-am numit S.B.
Și e modelat după un personaj de la această masă.
Nu eu, sper.
Herbert ! Copilul Sudului ți-a apucat scripca !
Ce-a zis ?
Grăbește-te, te rog ! Devine grea !
- Herbert, ce-ai stat atât ? - Ce crezi că faci ?
Dragă, unde ți-e simțul umorului ?
Acest Stradivarius valorează peste un milion de dolari !
Dacă-i dau drumul, mai valorează un rahat !
Nu face asta, Tom.
- Cere-i scuze soției tale. - Blufezi.
Se poate, dar e un bluf teribil, nu-i așa, dobitocule ?
Îmi pare rău, Susan !
Te prinde sinceritatea, Herbie.
Acum cere-mi mie scuze pentru încălcarea etichetei de la cină...
...sugător împuțit...!
Îmi pare foarte rău, Tom.
Vă pricepeți să dați petreceri aici în New York.
Tom, așteaptă !
Acum știu de ce ești mereu atât de tristă.
Te rog, ia-mă cu tine.
Dar te avertizez...
mă înspăimântă ideea de a fi îndrăgostit.
Atunci să fim doar prieteni.
Foarte buni prieteni.
Cred că îmi place adulterul.
De asta l-au numit păcat.
Căiți-vă, păcătoșilor ! Puneți-vă în slujba Domnului !
După noaptea trecută, chiar am nevoie de căință.
- Încep să am probleme. - Cum ?
Spune-mi, de ce ai probleme ?
Începe să-mi placă orașul ăsta.
Ce te-a făcut să te răzgândești?
Mai întrebi ?
Sunt nebună, vreau să fiu sigură.
Lowenstein, tu mă faci să mă răzgândesc la orice.
Bună, Tom, cornuri calde.
Am întrerupt ceva porcos ?
Bună, Susan ! Arăți minunat în dimineața asta.
Mă bucur că v-ați tras-o.
Bună, Eddie.
Vrei puțin unt pe croissant, dragă ?
Întreabă-l pe el.
Am vorbit cu Bernard azi...
și m-a rugat să-l vizitez. Nu-mi vine să cred !
Minunat, e fantastic.
Îți sunt foarte recunoscătoare, Tom Wingo.
N-ai de ce, termină.
Uite, asta e proprietatea, de jur împrejur,
Până acolo, nu-i minunat ?
Nu atât de minunată ca tine.
Dragule...
Aici e. Lui Herbert nu-i plăcea, îl făcea să strănute.
Și mie îmi cam lipsește monoxidul de carbon.
Nu-mi vine să cred că suntem la o oră New York!
Nu numai în Carolina de Sud există copaci, să știi.
În următoarea mea viață, vreau să fiu ca tine, Lowenstein.
Să scot bani mulți de la nebuni, să am un apartament în oraș...
...o casă grozavă la țară, și un tip ca mine.
- Hai, să-ți arăt casa. - Bine.
Privește, nu-i frumos ?
Dragule, tocmai ai spart duzina de ouă.
Nu-mi pasă.
Știi la ce m-am gândit, când te-am văzut prima oară ?
Mi-am zis Doamne, mă urăște.
De ce mă face să mă simt atât de prost ?"
Și acum, ce crezi ?
Chiar acum ?
"De ce mă face să mă simt atât de bine ?"
Pentru că te iubește.
Lowenstein, Lowenstein...
Poate că de-acum o să-ți pot spune Susan".
Nu, îmi place când îmi spui Lowenstein".
Știi...
...înainte să te cunosc, eram adormit profund...
...și nici măcar nu știam.
Mi-e teamă.
De ce, draga mea ?
Ce se va întâmpla când Sally te va dori înapoi ?
Te vrea înapoi, să știi.
De ce ești atât de sigură ?
Am testat marfa.
Dumnezeule !
- Desfă-ți picioarele. - Animalule !
Nu sunt, desfă- le încoace.
Acum trebuie să-mi pasezi.
Hai, pasează.
Prinde !
Gata.
- Sunt prea bătrân pentru sportul ăsta. - Și eu la fel.
Asta e partea lui cea mai frumoasă.
Dacă rămânem împreună, trebuie să devin evreu ?
Sigur că nu. Herbert nu e evreu.
Nu m-aș supăra, să fiu sincer.
Pe undeva pe-acolo e Luke.
Dobitocule !
Când eram mic, îmi părea un zeu.
Iar acum, cum îl vezi ?
Ca pe un bărbat...
...limitat, ca noi toți.
Cu excepția ta, Lowenstein. Tu ești perfectă.
Departe de mine așa ceva.
Îmi revăd viața, și îmi dau seama că...
...parcă am fost paralizată...
...Dumnezeu știe câți ani...
Cum am putut sta într-o căsnicie ca asta ?
Ai un fiu.
Da, au existat motive...
...dar nici unul suficient de bun.
Niciodată nu m-am gândit...
...că așa ceva era posibil.
Iar acum...
Mă scol dimineața, și întreaga zi mă gândesc...
Nu e minunat să te simți bine ?"
Când îți aud pașii pe hol...
...nu mă pot împiedica să nu zâmbesc.
Zâmbesc tot timpul.
Te iubesc, Lowenstein.
Putem merge în cabană, să facem dragoste toată noaptea ?
Mai ai încă de învățat despre ce poți face sub cerul liber.
Mă bucur că m-ai adus aici.
Lowenstein spunea că-ți va da drumul acasă.
Cred că sunt pregătită.
Dar tu, când pleci acasă ?
Eu și Sally avem niște probleme.
Îmi pare rău, Tom.
Mă gândeam să mai rămân pe-aici o vreme.
Tu, în New York ? Nu-mi vine să cred...
- Tu nu poți pleca din Sud. - Tu ai făcut-o.
Da, însă eu nu iubesc Sudul ca tine.
Bună, Sal.
Te-a sunat...
Știam că va veni și ziua asta, nu ?
Dar niciodată n-ai fost foarte...
...pregătit pentru ea.
Ține-mă în brațe, simt că mor...
Ce mi-a plăcut întotdeauna la tine...
...era faptul că ești genul ce revine mereu la familie.
Trebuie să-mi găsesc un evreu de treabă, voi mă omorâți cu zile.
Ești gata să te întorci acasă ?
Așa cred.
Bine.
Am început un nou volum de poezii.
Bine.
Îl voi intitula:
Prințul mareelor.
Și îl voi dedica unei persoane foarte dragi.
Luke ar fi apreciat asta, Savannah.
Am scris:
Pentru fratele meu, Tom Wingo.
Memoria mea."
Mulțumesc, scumpa mea.
Mulțumesc.
Lowenstein, de ce iei lucrurile așa în tragic ?
Pe ea o iubești mai mult.
Recunoaște.
Nu, Lowenstein.
Doar de mai mult timp.
Ne-am petrecut ultimele ore împreună la clubul Rainbow Room...
... dansand un dans lent.
Exact ca în visul meu.
Am ținut-o în brațe...
... și i-am spus că datorită ei mă pot întoarce.
Cu șase săptămâni înainte, eram gata să-mi părăsesc soția și copiii.
Voiam să scap de toate.
Dar ea a schimbat asta.
M-a schimbat pe mine.
Pentru prima dată, am simțit că trebuia să înapoiez ceva...
... femeilor din viața mea.
Meritau asta.
- Tati ! - A venit tati !
Tati, mi-ai adus ceva ?
Am revenit la casa mea din Sud, și la felul de viață de acolo.
Numai în prezența soției și a copiilor mei...
... îmi puteam împlini viața, și destinul meu.
Sunt profesor...
... antrenor...
... și un om iubit.
Și mi-e mai mult decât suficient.
În New York, am învățat să-mi iubesc mama și tatăl...
... cu toată știrbita lor umanitate.
În familie nu există crime de neiertat.
Însă misterul vieții este acela care mă susține acum.
Și privesc către Nord...
... și iarăși îmi doresc să existe două vieți pentru fiecare bărbat...
... și fiecare femeie.
Iar la sfârșitul fiecărei zile, conduc prin orașul Charleston...
... iar când traversez podul care mă duce acasă...
... simt cum cuvintele urcă în mine.
Nu le pot opri, sau să spun de ce.
Dar când ajung în vârful podului...
... aceste cuvinte îmi vin ca un suspin.
Le rostesc ca pe o rugăciune.
Ca un regret...
Ca o rugă...
Rostesc...
...Lowenstein... Lowenstein...
Traducerea și adaptarea adio67