I dag är en bra dag att dö.
-Vad händer? -Det är crack. Skaffa hjälp.
Crackpundarna tar all vår tid.
-Vad har vi? -Blödning.
-Vaginal blödning. -Säkert en gatuabort.
-Vi måste öppna henne. -Alla operationssalar är fulla.
-Vi kan inte vänta. Jag opererar. -Du kan inte!
Gör det! Få ut honom härifrån.
15 år i yrket och du får mig avskedad på en dag.
Då kör vi.
Tång!
Var är det? Peang!
-Du har henne. -Ja, jag har henne.
Dave, ut härifrån. Nu!
Labraccio! Vad fan håller du på med?
"Randall Steckle, en kirurgs dagbok." Nej...
"Randall Steckle, en blivande kirurgs dagbok."
"Randall Steckle, en kirurg..."
"Skapandet av en kirurg." Nej, pretentiöst.
"Randall Steckle, tillblivelsen"...?
"En ung kirurgs tillblivelse." Lysande!
God morgon.
Snyggt jobbat. Fortsätt så.
Plötsligt, även om jag var i koma, såg jag mig själv.
Liksom ovanifrån, blickande ner.
Min man Ralph grät.
Läkaren sa att jag var döende.
Jag såg mig själv i sängen och allt annat.
Jag började sväva ut i korridoren.
Sen in i en tunnel mot ljuset.
Det var det vackraste ljus jag sett.
Och jag hörde en röst.
Det var den vackraste röst jag nånsin hört.
Och den sa:
"Jag tar ditt barn."
"Men du går tillbaka."
Då vaknade jag, och där fanns Ralph och läkaren.
Jag var juridiskt död i fyra och en halv minut.
Men jag såg ingen tunnel och jag såg inget ljus.
Det gjorde jag. Och det var så vackert!
-Jag var i en trädgård... -Och tunneln och ljuset...
Och sen nån slags ledsagare... och en vagn och musik.
Terry, jag tror att de får dra in din medicin.
Tack.
-Vad är det? -God morgon!
Problem på akuten. Passa dig i dag.
Varför frågar du patienterna om döden?
Jag kommer försent. Tack, Edna.
Reumatismens härjningar. Mycket elastisk inflammerad vävnad här.
Vi är nu under fotens tvärgående valv. Metatarsalbenen...
Lysande, dr Steckle. Ta med er all talang i kväll.
Nelson, det i kväll... Jag gillar dig, men säger nej av etiska skäl.
Världen har nog med ohyggligheter utan dina privata fasor.
Okunskapen fruktar vi. När blev sanning och kunskap fasor?
Särskilt för en vetenskapsman och ett geni som du.
-Hur är det, Mannus? -Bra.
Jag har tänkt fråga... Är du ihop med nån?
-Identifiera. -Kostaldiafragmatisk ficka.
Är det stötande att småprata?
Ibland är det kul att öppna sig. Som Lenny här, han är öppen.
-Identifiera. -Pylorus.
Jag har hört alla rykten och dina öknamn, Rachel.
Du är säkert en varm kvinna. Inte det minsta frigid eller kuvad.
-Identifiera. -Din hjärna.
Ska du följa med hem till mig?
Dr Hurley, jag måste tala med dr Mannus.
-Jag har redan sagt nej. -Steckle och Hurley är med.
Två av skolans främsta kandidater.
Du måste sköta injektioner och dropp.
Jag har inget intresse av att se dig begå självmord.
Det tror jag du har.
God morgon, studenter! Dagens tenta blir graderad.
Tre A delas ut, fem B och tio C.
Återstående fyra får D och F.
Som i livet tävlar ni inte med mig, er själva eller tentan.
-Ni tävlar med varandra. -En baggis.
Många andra här skulle vilja göra sig ett namn på nåt sånt.
Det är synd att människor som kan inte vågar.
-Då kommer vi, Nelson. -Tala för dig själv, Joseph.
Det blir dramatiskt, Nelson. Du gråter, svimmar, kanske spyr.
Sen då? Jag tror inte du vågar.
Ta med utrustningen, så tar jag med mitt mod.
Hörde du om Labraccio?
Avstängningen är fyra månader. Det påverkar inte ditt stipendium.
Glöm det, jag sticker.
Du är den bästa elev de haft. De låter dig inte gå.
-Och du hade fel. -Nej, hon var döende!
Jag räddade henne. Vad hade du gjort?
De måste statuera exempel med dig för att skydda försäkringen.
De tar tillbaka dig nästa termin.
Jag hade gjort likadant igen.
Det vet jag att du hade gjort. Därför behöver jag dig i kväll.
Det finns människor jag vill döda, men du är inte en av dem.
Jag vill inte dö.
Jag vill återvända med svaren på döden och livet.
Jag kan komma dit med de andra.
Men jag behöver dig. Du måste föra mig tillbaka. Snälla.
Jag är ledsen, jag kan inte göra det.
Bara stick då, Dave. Bestig ett berg.
Jag förstår mig inte på dig. Du offrade karriären på en främling.
Nu vänder du en vän ryggen.
Jag är hemskt ledsen för det som hände i dag.
-Hur kommer jag tillbaka utan dig? -Gör det inte då.
Dave...
Tänk om det fungerar.
Jag vill inte begravas på lördag.
Det kostar 150 dollar mer att begravas på lördag.
Mrs Amsler, ni mår mycket bättre.
Lämna ett meddelande.
Jag vet att du är hemma.
-Kom i tid. Ta med kameran. -Vilken kamera?
-Tur att han ringde en specialist. -Inga föreläsningar, okej?
Du är förlovad. Väx upp.
Jag dokumenterar några äventyr innan jag fogar mig i monogamin.
Jag trodde att du var en vanlig enkel fittjägare.
Vad gör vi här? Vi kan ta farväl av utbildningen och karriären.
Han skiter på sig och då drar vi.
Inte de där lamporna. Då kommer vakterna direkt.
Vi gör det vid gallret. Jag startade pannan.
-Tänker du verkligen göra det? -Gör som han vill nu.
Söv mig med lustgas, natriumpentatol och en kall filt.
Jag har kyld D5W.
När min temperatur är 30 grader, ge mig en stöt på 200 joule.
Elchocken stoppar mitt hjärta. När hjärtat dött, ta av masken.
-Du sa att Rachel skulle komma. -Steckle, stäng dörren.
Du får sköta injektionerna.
När EEG:t nollar är hjärnan död och jag utforskar.
Ge mig 30 sekunder. Värm filten och ta mig till 34 grader - sakta.
Injicera 1 ml adrenalin, och så kommer Joe med defibrillatorn.
-Och du väcker liv i mig igen. -Med hjärnskador.
Och blir ungefär som en trasdocka.
Inte med en kroppstemperatur på 30 grader.
Dr Mannus, sköter du injektionerna?
Vänta lite. Varför gör du egentligen det här?
För att se om det finns nåt efter döden.
Filosofin och religionen har misslyckats.
Nu är det upp till vetenskapen. Mänskligheten har rätt att veta.
Gör du det för mänskligheten?
Det här brevet fritar er från allt ansvar. Om nåt går snett.
Du vill vara med på "60 Minutes"-
-inklämd mellan Andy Rooney och reklamen.
"I kväll: En läkarstuderande som dog och väcktes till liv."
-Berömmelsen är garanterad. -Det är fel anledning.
Dr Hurley, elektroder. Vill du inte vara med på "60 Minutes"?
Rachel, vad sägs om lite lustgas? Då dör jag åtminstone skrattande.
Dr Hurley, hämta filten.
Vi vet alla vad vi gör. Jag är säker på att det går bra.
Får jag din lägenhet om du dör?
-Jag skojade! -En minut.
Inte mer. Börja filma nu.
Ni dokumenterar hela experimentet.
Lova mig att genomföra det här.
En liten farvälkyss...?
Vi ses snart.
-34 grader. -Brevet betyder inte ett skit.
Låt honom sova. Han har en våt dröm och tror att han var i himlen.
-Nu vet jag varför jag är här. -Nu vet ni vad jag tycker. Hej då.
Är du redo att riskera din framtid för Nelsons berömmelse?
Nån kommer!
-Är han död? -Han sover bara.
Tala dem till rätta.
Jag gör det. Jag har inget att förlora.
-Bara hans liv. -Jag kan få liv i honom.
-Stoppa hans hjärta i en minut. -Tro inte att jag inte hade kunnat.
Nej!
-Undan. -Vad fan gör du?
-En systole. -Du dödar honom.
-Inte konstigt att du fick gå. -Lägg av med den här skiten.
Jag började inte läsa medicin för att mörda mina kursare!
Nollad.
De blir mindre. Han är döende.
-Hjärndöd. Nu är det på riktigt. -Börja filma.
Han är död. Räcker inte det? Jag försöker få tillbaka honom.
-Kolla bara dörren. -Vi står här med en död man.
-En minut kvar. -Börja filma!
-30 sekunder kvar. -Vi värmer upp honom.
-20 sekunder. 315, 32... -Natriumbikarbonat klart.
Laddat.
Kolla EKG:t.
-Temperatur: 34 grader. -Då kör vi.
-Vad har vi? -Inte ett skit!
Skruva upp till 300.
Påbörja CPR.
Natriumbikarbonat och adrenalin.
Herregud!
Inte ett skit!
-367 grader -Vi provar igen. 350.
Ingenting.
Jag har honom!
-Steckle, hjälp mig. -Mer adrenalin.
In.
Vi har REM.
-Nelson, hör du oss? -Välkommen tillbaka.
-Din galne jävel, du gjorde det! -Herregud!
Steckle, vilken patientkontakt. Du blir en suverän läkare.
Sug av mig.
Minns du nån specifik känsla? Värme, kyla, nåt sånt?
-Det går inte att vara specifik. -Såg du en ljustunnel?
Nej, men det finns nåt där ute. Det är tröstande.
Fattar du hur stort det är?
Han behöver luft. Ni kan skaffa vätskor åt oss.
-Tack för att du räddade mig. -Det var jätteroligt.
-Hur känner du dig, o vise? -Som ett högstämt instrument.
Hör du trafiken på strandvägen?
Under det finns ett surr. Det är gatlyktorna.
Och ännu svagare...hör jag ett slags släpande ljud.
-Och det blir högre. -Nej.
Jag både hör och känner det.
Din prognos ser bra ut. Du kommer att se bra ut på "60 Minutes".
-Det är större än så, David. -När du är klar är det säkert det.
-Du köper inte nåt av det här. -Har du glömt? Jag är ateist.
Klarar du dig några minuter?
-Hur mår han? -Han tror att han är återuppväckt.
-Det var väl det vi gjorde? -Vi hade bara tur.
-Jag vill prova nästa gång. -Jag med. Jag vill också bli känd.
-Det handlar inte om berömmelse. -De reser monument över dig.
-Små av sten: "Vila i frid." -Jag provar nästa gång.
Jag gör det i 1 minut och 20 sekunder.
1 och 30.
Är ni två så tävlingsinriktade att ni bjuder över med era liv?
1 och 30.
Då är det klart. Ett skäligt pris för berömmelse och ära.
Dö för att bli hjälte, inte för att bli kändis.
Champ?
-Nån borde stanna hos honom. -Jag stannar.
Mår du bra?
Jag vill åka hem.
Mår du bra? Du hyperventilerade.
Ditt blodtryck går upp-
-när dina kranskärl dras samman.
-Gud, vad du är vacker. -Sov nu.
För ett dygn sen trodde du inte att du skulle övernatta här, va?
Du hade tur i går kväll, Nelson. Utmana inte ödet.
FÖRLOVNINGSFESTEN
Jag önskar er båda det bästa av allt tillsammans.
Kan jag få tala med Anne Coldren?
Anne?
Jag har tänkt på dig. Hur är det?
Jag räknar dagarna till lovet.
Jag måste byta till en skola närmare dig eller köpa snabbare bil.
-Vi skulle gift oss i somras. -Mamma var inte mogen då.
Du vet att du är den bästa.
Och om nåt händer...
-Joe, vad är det? -Vet inte. Jag är bara trött.
Jag bara yrar. Jag lägger på.
-Joe, du skrämmer mig. -Det är okej, allt är lugnt.
Jag älskar dig. Hej då.
-Ingenting. -Påbörjar CPR.
-CPR och adrenalin - och inget! -Vad händer? Kom igen, Joe!
-Jag får prova, Nelson. -Det är bråttom!
-Låt mig prova! -Jag gör allt jag kan!
-Nelson, flytta dig. -Kom igen, Joe!
Jag har honom. Syrgas.
Syrgas klart.
CPR:en lyckades. Hurley lever.
Det är okej, Joe.
-Det var suveränt. -Nu kommer det...
Vad menar du med suveränt?
Jag vet inte...att inte tänka på det förflutna eller framtiden.
-Det är svårt att förklara. -Döden är lustig på det viset.
Nelson har rätt, Dave. Det finns nåt efter döden.
-Absolut. -Upplevelsen var konstig.
-Nästan...erotisk. -Han dör och får knulla.
Vad menar du med erotisk?
Tro inte att det var lättfärdigt sexuellt.
Nej, tanken hade aldrig slagit mig.
Det var vänligt. Nåt obestämbart kvinnligt visade mig vägen.
Det kan vara vår generations upptäckt. Den sista gränsen.
Först hade vi havet, sen Amerika, Västern, Månen...
...Leary, droger, den inre resan...
...Shirley MacLaine, den yttre resan...
-Men det här är vårt! -Vi hade disco.
-Vi klår de jävla 40-talisterna! -Tänk på vad ni säger.
-Jag hittade nåt. Glöm inte det. -Jag återuppstod i kväll.
Det förvånar mig inte. Vi hade Elvis här i går kväll.
Betala när ni är klara, okej?
-Var det svårt att komma tillbaka? -Inte vad jag minns.
Men du minns allt annat? Ni snackar en massa skit.
-Jag köper inte nåt av det. -Jag hade inte heller köpt det.
Om jag inte hade varit där. Så vad säger du, Dave?
-En ateist har inget att förlora. -Jag gör det nästa gång.
Ingen gör det nästa gång. Ni söker svar, men det finns inga.
Ni såg bara det ni ville se. Sluta nu. Det är för farligt.
Vi kan inte vända nu. Jag gör det längre. 1 och 50.
Två minuter. Jag ångrade mig. Två minuter.
-2 och 10. -2 och 20.
Vi verkar ha en vinnare.
Har du roligt nu, Nelson?
Joe...
Var det nåt negativt med din upplevelse? Nåt negativt alls?
Nej. Ingenting.
Bra.
-Vänta. -Är det så du är ridderlig?
-Försöker du förlöjliga mig? -Allt handlar inte om dig.
Ingen vill att jag gör det. Jag behöver inte ditt beskydd.
Vad behöver du då, Mannus?
Vad tror du att jag behöver?
När nån är så smart och ambitiös som du, och så otroligt vacker-
-blir vi andra väldigt nervösa.
-Varför ångrade du dig? -Det är jag som är skeptikern.
Finns det inget där ute har vi inga skäl att fortsätta.
Hur förklarar du likheten mellan dödsupplevelser?
Folk från olika kulturer ser samma saker i samma ordningsföljd.
Kanske frigör hjärnan ett ämne, ett hormon i dödsögonblicket.
Det är långsökt. Tänk om du hittar nåt där ute då?
-Då kan du också ta livet av dig. -Jag ska inte ta livet av mig.
Det var roligt att höra, Mannus. Jag kommer nog att sakna dig.
-Varför är du besatt av döden? -Det är ett intresse.
Ett personligt intresse. Hej då.
-Ska jag köra hem dig? -Nej tack.
Jag tog inte pengarna.
Jag fick brödrosten, men för många apparater får dig att älska mig.
Inte sant, Nelson?
För till slut vet vi alla vad vi har gjort.
Champ?
Kom hit! Champ?
Kom hit, gubben.
Vad gör du här? Mår du bra?
Mår du bra?
Har du gått vilse?
Halloween-morgon. Ruttnande pumpor, brinnande löv-
-Svarta katter parar sig som råttor i gränden.
Det var som om vi inte kände nån fruktan.
Som om vi redan var döda och inte hade nåt att förlora genom att dö.
Eller för att vi levde så gott och älskade livet så högt-
-att vi trodde vi var odödliga.
Att få överväldiga överheten med vår vetenskapliga lidelse.
Eller så var vi slut i huvudet.
Jag heter Joe Hurley. Du heter Terry, va?
-Du hade en nära döden-upplevelse. -Jag vill inte prata om det.
Vänta. Jag har också haft en nära döden-upplevelse.
Jag behöver nån att prata med. Det förändrade mitt liv.
-Först trodde de mig inte ens. -Vad fan vet de?
Om du har föreläsning nu kan vi diskutera det nån kväll i veckan.
Hela den dagen visste jag att nåt skulle hända.
Jag har alltid haft föraningar. En gång skulle min moster flyga...
Varför gjorde du detta mot mig, Joe?
Nej!
Smäll eller karamell!
Det är Halloween och fullmåne. Utmanar vi inte ödet en smula?
Förlåt att jag är sen. Jag stötte på några biffiga typer.
-Jag får titta på såret. -Jag klarar mig.
-Var fan har du varit? -Jag mår inte bra. Vad har du gjort?
Koncentrera dig på kameran.
Tjusig utstyrsel.
-Är du beredd? -Ja.
Vem föreställer du? Benmannen?
-2 och 20, glöm inte det. -Skynda dig tillbaka bara.
Du kan bjuda på frukost.
Släpp inte repet.
Hoka hey.
Vi ses snart.
20 ml natriumpentatol in.
-30 grader. -200 joule laddat.
Undan.
Nollad.
Vad hänger i luften så påtagligt? Är det hopp eller dödsfruktan?
-Tyst, Steckle. -Nej, du håller tyst!
Tänk om han inte kommer tillbaka.
Hade du saknat honom, Rachel?
En minut.
-32 grader. -Ge honom fem sekunder till.
-Varför inte tio? Vi hinner. -Menar du allvar?
Joey, jag litade på dig.
-Var med nu. Akta dig, Joe. -Sluta skoja nu. 2 och 10.
Vem skojar?
-Vad händer här? -33 grader.
Joe, fixa det!
Kom igen. 2 och 15, 2 och 16, 2 och 17, 2 och 18...
2 och 20. Få hit den.
Det är mitt labb. 300 joule.
Laddat. Undan.
-Andas! -Natriumbikarbonat, adrenalin.
-1 000, 2 000... Vad kommer sen? -Lägg av, Nelson!
-5 000. Andas. -300 joule laddat. Undan.
Kom igen, Dave.
-Där har vi det! -Nej, det är v-flimmer.
-Prova lidokain. -Inte än.
-Kom igen, Dave. -Skruva upp till 360. Undan.
-Prova lidokain! -Tre minuter, för fan.
Påbörjar CPR. Joe, filma! Jag får tillbaka honom.
Du ljög för mig, Joe.
-Vi har honom! -I mg adrenalin in.
Det var nära. Det var på tok för nära.
-Hokahey. -Vad sa du?
Hokahey. Det är siouxindianernas stridsrop. Det betyder...
"I dag är en bra dag att dö." Var det en bra dag att dö, Dave?
Jag vet inte om jag var död. Jag kan ha känt nåt.
En dröm eller en massa prylar lagrade i min hjärna.
Du var hjärndöd.
En elektrisk ström som for runt i kroppen.
Det hade synts på EEG. Du var död. Vad hände?
Det är svårt att uttrycka i ord.
Det är som paranoia utan rädsla.
Som att vara iakttagen. Ni stod över mig.
-Vem kunde iaktta dig? -De är döda.
Skeptikern kände nåt. Jag gör det igen.
-Sällan! Nu är det min tur. -Budgivningen börjar på 4 minuter.
-Labraccio gjorde 3 och 50. -Det var ett misstag.
-Under fyra minuter är lönlöst. -Ingen gör det i fyra minuter.
-4 och 25. -5 minuter.
-Jag sen, annars hoppar jag av. -Det blir svårt utan henne.
-Men utan mig... -Eller mig.
Till slut kom alltså myteriet.
Jag anförtrodde er en enkel, lysande och helt enastående idé.
-Lägg av nu, Nelson. -Ni hade inte vågat utan mig!
Rachel, vill du göra det sen? Varsågod, men det var min idé.
Ni är bara turister!
Jag hade gjort 3 och 30 eller 3 och 40. Och kan göra det.
Men 4 och 25 är idioti. Vi närmar oss fem minuter. Det är farligt.
Fan ta dig, Joe.
Du sa att du älskade mig, Joe.
-Jag älskar dig, Joe. -Hör du?
Benranglet, lyssnar du på mig?
Tack för att du stannade.
Jag har det tidiga skiftet. Du verkar må bra. Vi ses sen.
-Angående i kväll... -Du kan inte stoppa mig.
Varför gör du det?
Jag har förlorat människor som står mig nära.
Jag vill veta att de har hamnat på ett bra ställe. Låter det banalt?
Det är faktiskt det bästa skälet jag har hört för att göra det.
Men jag berättade inte en sak om i går kväll.
Jag hade en känsla av att om jag hade fortsatt längre-
-så hade nåt där ute skyddat mig. Nåt gott.
-Så du behöver inte göra det. -Tror ateisten på Gud nu?
Jag försöker säga att jag inte vill att du gör det.
Tänk på allt vi kan prata om när du väcker liv i mig.
Jag är döende. Ljug inte för mig.
Mrs Amsler, ni har kämpat så.
-Ibland måste vi släppa taget. -Det är vad rösterna säger.
-Vilka röster? -De säger: "Har du gjort nog?"
"Har du sagt åt alla att du älskar dem?"
Det har jag.
Det är vänliga röster. De säger bara det man behöver veta.
-Vad då? -Att man har nånstans att ta vägen.
-Tror du på det? -Ja, det gör jag.
Ja, det gör jag.
Hör du, fellatio!
Har du eld? Det har jag.
Ditt ansikte och mitt arsle.
-Din andedräkt och en buffelfis. -Känner jag dig?
Du vet inte ett skit! Arsle, dvärgpitt, kuksugare-
-runknylle, mesprutt-
-stinkbomb, skithög, fågelskit, bajsnylle-
-rövslickare, brunnäsa, tuffmes, kasspitt!
Vad är det? Ska du gråta? Lipsillen Davie!
Skitnylle, råttskit, ditt rövslickande jävla as.
-Hur gjorde du illa dig? -Jag spelade hockey.
-Angående i går... -Det är okej.
-Svikaren Labraccio. -Det är inte alls likt honom.
-Han försöker bara stoppa mig. -Det går inte utan David.
-Vi behöver inte David. -Kan du göra det här?
-Litar du på mig? -Nej, men vi gör det ändå.
Lustgas...på.
Vi ses snart.
Hur länge har hon varit borta? Vi hämtar tillbaka henne.
-Hon har inte varit död länge nog. -Gör det, Joe.
Vänta dig inga pussar för det här.
VÄLKOMMEN HEM PAPPA
-Avbryter försök fyra. Varför? -Varför frågar du inte Dr Död?
-Vad händer, Nelson? -Vi tar tillbaka Rachel tidigt.
-Lägg av nu. Tänk på Rachel. -Joe har rätt. 327. Var med nu.
Rachel, gå inte in där!
Du fick ju inte göra det!
Denny!
Det är ditt fel!
-Ingenting. -Skruva upp till 300. Undan.
Kom igen, Rachel.
300 joule. Undan!
-Vi har henne! -V-flimmer. Vi har henne inte!
-Det är okej, vi får henne. -Skruva upp till 360. Undan.
-Vad gjorde ni? -En säkring eller kortslutning.
-Laddade du batteriet, Joe? -Helvete!
Påbörjar CPR. Värm henne, Steckle.
Ingen puls.
-Det går inte. Joe, ta över. -Hon har varit borta i fyra minuter.
Vi provar bretylium. Det är enda sättet. Det är sista chansen!
Gör det inte, du grillar henne.
Nelson!
Snälla, gör det inte.
Får du tillbaka henne?
Kom igen, Mannus.
Lidokain in.
Kom tillbaka till oss. Kom igen.
Vänta!
Jag hörde nåt. Jag hör nåt.
Syrgas.
Hon är tillbaka.
-Varför stoppade du oss? -Nåt konstigt hände mig i dag.
Det var en tjej...Winnie Hicks. Jag gick i skolan med henne.
Vi brukade driva med henne.
På tåget började hon skälla på mig. Mitt framför näsan på mig.
-Hon var fortfarande bara tio år. -Du kanske somnade.
-Nej, det var ingen dröm. -Jag har också sett skumma saker.
-Jag trodde det var en hjärnskada. -I ditt fall är det nog det.
Stäng av den, Steckle. Det här är personligt.
Jag har hemsökts av bilder av kvinnor som jag filmat i hemlighet.
De är alla medlemmar i Joe Hurleys videobibliotek.
Du då, Nelson? Vem vill hämnas på dig?
Han heter Billy Mahoney. En kille vi mobbade i skolan.
-Det är lugnt. -Vad har du gjort i ansiktet då?
-Ibland blir han lite till sig. -Vänta lite.
Jag fattar att Dave slocknar och att pervot har återblickar.
Du påstår att han rör dig fysiskt. Det är omöjligt!
-Det här är för sjukt. -Sjukt? Vi har upplevt döden.
På nåt sätt har vi fört tillbaka våra synder fysiskt.
-När visste du det här? -Efter att Joe gjorde det.
-Ändå sa du ingenting! -Herregud, vi är vetenskapsmän.
Det är vårdslöst och oetiskt av dig att dölja det du får veta.
Rachel Mannus kan ha svaren på livet och döden.
Hon var borta i fem minuter.
Om hon kommer ut från damtoaletten med svaren-
-kommer hela världen att avguda henne.
-Precis som du gör. -Du borde ha sagt det, Nelson.
-Då hade ni inte gjort det. -Vi hade kunnat välja!
Vi kan hälsa hem.
-Rachel, mår du bra? -Jag mår fint.
Jag sa att jag mår fint. Ska ni titta på mig?
Kom igen, Billy Mahoney.
Visa vad du går för.
Jag utmanar dig. Jag utmanar dig fan ta mig.
-Vill våra gamla minnen ha hämnd? -Jag vet inte hur det fungerar.
Men om du ser nåt vill jag att du talar med mig om det.
Du kan berätta för doktorn.
-Jag är i vardagsrummet. -Är det människor vi har sårat?
Hände det nåt som du vill berätta om?
Nej.
Försök sova nu.
-Hur är det med henne? -Jag tror att hon döljer nåt.
-Vad gjorde Nelson med grabben? -Hur fan ska jag veta det?
-Vi måste informera varandra. -Ja, förlåt mig.
Stick ni. Jag stannar hos henne. Förlåt mig.
Vi ska ta dig, Billy Mahoney!
Nej!
Sluta, Nelson!
-Hur är det? -Jag är sen. Vi ses.
-Vänta. Vart ska du? -Jag måste stoppa henne.
God morgon, Rachel.
Nej...nej...
Hennes röster hade fel. Det finns inget vackert där ute.
-Att patienter dör ingår i jobbet. -Men jag hade fel.
Du verkar njuta av dagen.
-Minns du mig inte, Joe? -Jo, så klart.
-Är du fotomodell? Du kan vara det. -Jag måste gå.
Jag raggar inte upp dig. Jag valde ut dig.
-Får jag bjuda på en drink? -Nej tack.
-Jag ringer i helgen. -Jag står med i katalogen.
-Hej, snygging. -Vem är du?
-Vad gör du? -En galen tjej... Jag känner dig.
Vill du lära känna mig? Vi behöver inte göra nåt.
Vi kan ligga med underkläderna på och hålla om varann.
Jag ringer. Jag lovar.
Jag är trött på att ragga.
Vi kan sluta när du vill.
Det gör vårt förhållande bättre.
Jag har aldrig känt så här förut.
Givetvis respekterar jag dig.
-Ring när du vill. -Visa att du älskar mig.
Ni är inte verkliga!
Anne, är det du?
-Är det verkligen du? -Du lät så upprörd på telefon.
-Jag blev orolig och tog bussen hit. -Vilken överraskning.
-Hur länge har du varit här? -Länge nog för att se dina band.
Herregud!
Nu tror du att jag lämnar dig för att du låg med alla tjejerna.
De betydde inget för mig.
Jag önskar de hade betytt nåt. Om du hade älskat nån av dem-
-kunde jag kämpat mot det.
Men att filma alla tjejer och ha så lite respekt...
De litade på dig. Vi kan inte gifta oss om du inte vet vad tillit är.
-Det är inte som du tror. -Jo, det är det.
Är det mrs Earl R. Hicks?
Har ni en dotter som heter Winnie och är runt 26 år?
Har ni? Jag heter David Labraccio och gick i skolan med Winnie.
Ja, mina föräldrar bor kvar där.
Jag vill kontakta henne och undrade...
Okej. Har ni hennes adress?
Tack, det var snällt. Adjö.
-Herregud! -Ser det lika illa ut som det känns?
-Ska jag titta på det? -Nej. Hur är det med Rachel?
Hon kom inte ut från toaletten med svaren på livet och döden.
Vart ska du? Får jag följa med?
-Det tar två timmar att köra dit. -Jag vill inte vara ensam.
I dag vi tar vi ut vänster njure och dissekerar tjocktarmen.
Ta ut colon ascendens från colon transversum.
Fortsätt med colon sigmoideum och vidare till appendix.
-Vart fan ska du? -Mår du bra?
Jag hade mått bra om alla slutade fråga om jag mår bra.
-Har hon storskälvan? -Det är jag som är rädd.
Att bli relegerad ger dig inte Anne tillbaka. Jobba nu.
Mannus!
Jag sköter det. Fortsätt arbeta eller svara för följderna.
Skit samma.
-Här måste det vara. -Winnie har lyckats.
-Hon kommer inte att minnas dig. -Det är värt ett försök.
-Följer du med? -Nej.
Om nåt skulle hända... Om du behöver mig, tuta bara.
"Ring, ring, ring. Dave, du borde ha skrivit.”
Är det nån hemma?
-Hej. Är din mamma hemma? -Jag kommer!
Gå in, gumman.
-Ja? Kan jag hjälpa till? -Ja, det tror jag att du kan.
Du är Winnie Hicks, va? Från Claremont?
Jag heter David Labraccio. Vi gick på samma skola.
Jag var lite mindre då.
Jag körde hit från stan. Det där är min bil.
Hej, jag är trevlig. Han är trevlig.
Vi är galna jävlar. Får jag komma in, snälla?
Det måste jag erkänna, Dave... Du är modig.
Vad fint du har det. Du har klarat dig bra.
Det är inte som att läsa medicin.
Men jag trivdes aldrig i skolan.
Jag var aldrig duktig i skolan.
-Konstigt att du minns mig. -Visst minns jag dig.
Och jag minns hur vi behandlade dig.
Du var lite blyg och jag var en jävla typ. Jag vill be om ursäkt.
Vad menar du? Det var så länge sen att jag inte minns vad du gjorde.
Vi ska inte älta om sånt.
Hur vi än fick dig att känna så var det fel. Det var fel av oss.
Gå nu.
Jag har familj nu.
Jag har inte varit den fula flickan på länge.
Du var aldrig ful.
Varför kom du hit?
David, hjälp!
Jag vet hur barn är. Det betydde ingenting.
-Jag kom inte hit för att... -Winnie? Är allt bra?
Det är lugnt, Ben.
Förlåt om jag rev upp nåt. Jag ville inte såra dig igen.
Nu går jag.
David?
Tack.
Är du säker?
Tack.
David! Hjälp, David!
Nelson, sluta. Sluta!
-Var är Billy Mahoney? -Det är bara vi två här.
Släpp nu.
Var fan har ni varit?
-Hon flippade ut på patologin. -Hur är det med dig?
Bra, trots att jag hela tiden möter min far som dog för 20 år sen.
"Döden är vacker." Vilket jävla skitsnack.
Hur är det, Nelson? Mår du bra?
Jag vill tacka dig för mardrömmen.
Ni var så ivriga att haka på. Välkommen ombord.
Du höll tyst om vissa saker.
-Beklagar att du är så arg. -Vi tog också risker!
-Jag visste att det var onaturligt. -Steckle, du riskerade fan inget!
-Vi är tillsammans om det här. -Nej, det är vi inte.
Vad stark och självständig hon är.
Jag drar inte med alla när jag får problem.
Lägg av! Vad hände med dig? Du ertappades med dina videor.
Du svor åt en liten tjej. Du drömmer mardrömmar om din pappa.
-Jag är hemskt ledsen. -Du vet ingenting om mig, Nelson.
Men det gör Dave, va?
Det är dina synder. Lev med dem. Det gör jag.
Vill du se döden? Titta noga. Den är vacker.
Du har redan skadat dig själv. Vill du skada henne också?
Hjälp honom hitta Billy Mahoney. Gör det bara!
-Lämna honom inte ensam. -Varför ska vi hitta Billy Mahoney?
Unge dr Dave tror att han har löst våra karmaproblem.
-Försoning, mina herrar. -Försoning?
Vänta nu, för helvete! Du springer alltid ifrån mig.
Varför pratar du inte med mig?
-Min pappa sköt sig själv. -Och du tog på dig skulden?
Vi hade en dörr i hallen och jag fick inte gå in där...
Barn tar alltid på sig skulden. Det kan inte ha varit ditt fel.
Du sa det själv. Människor som vi har sårat vill hämnas.
Jag vet inte om det hjälper, men att träffa Winnie Hicks i dag...
Jag vet inte varför, men det lättade att be om förlåtelse.
Winnie Hicks lever. Pappa är död.
Din pappa är på ett bra ställe.
Han vill att du släpper taget.
Varför kom han tillbaka då?
Här.
-Var fan är vi? -Ska du inte till sjukhus i stället?
Kom, det är en genväg. Hur kan jag minnas allt det här?
-Området förslummas. -Ge mig nycklarna, Nelson.
Gå på en spricka och din morsa får hicka...
Sisten över är ett rötägg!
Kom nu! Frälsningen väntar runt hörnet!
Det här är en kyrkogård.
Nelson? Var fan är du, Nelson? Det är inte roligt längre.
Det har det aldrig varit.
-Var fan är du? -Här borta.
Det är här Billy bor. - Vakna, din lille skit, du har besök!
Hur visste jag att han låg här? Jag fick hit honom.
-Billy Mahoney! -Nej, Nelson, gör det inte!
Jag togs från min familj när jag var nio år.
Jag sattes på uppfostringsanstalt. Jag trodde att jag hade sonat det!
Det var en olycka. Nu åker vi hem.
Dave har rätt. Jag kan fortfarande gottgöra det.
Hur då?
-Nelson? -Joe, jag måste låna din bil.
Nelson, vänta!
Herregud...
Hallå? Va? Var då?
Nelson flippade ut och stack från Joe och Steckle.
-Klarar du dig ensam? Är du säker? -Ja.
Pappa!
Rachel?
Lilla gumman...
Jag är ledsen.
Förlåt mig.
Billy Mahoney dog för 17 år sen och Nelson känner sig ansvarig.
-Vet du vart han stack? -Han skulle gottgöra det.
-Försöker han nolla sig utan oss? -Det är rena självmordet.
-David? -Nej, det är Nelson.
David letar efter dig.
Jag ville be om ursäkt. Hälsa David att...
-Förlåt att jag drog in er i det. -Inget av det spelar nån roll nu.
Rachel, allt spelar roll. Allt vi gör spelar roll.
-Därför gör jag det igen. -Nej, Nelson, vänta.
-Berätta nu var du är. -Jag är verkligen ledsen.
-Vi får sona för vår arrogans. -Lägg av.
Tur att jag inte nollade mig. Jag retade min tjocka barnvakt.
Okej, Billy Mahoney, kom an.
-Temperaturen nere på 25,5. -Han använde kalium.
Joe, elektroder! 300. Undan!
-Ingenting. -Vi måste prova igen. Undan!
Skruva upp till 360. Undan!
-Jag hör ingenting. -Han ringde för nio minuter sen.
Vi intuberar.
Jag kommer inte in. Luftstrupen är för trång.
Sluta, Billy!
-Ingenting. -Ha 4 mg atropin klart åt mig.
-David... -Atropin intratrakealt.
-Det är skitmycket, Dave. -Det måste gå. Kom igen nu.
-Kom igen, Nelson. -Han har varit död i tio minuter.
-Han v-flimrar inte. -Adrenalin intrakardialt.
Gör det!
Nej!
Gör det inte, Billy!
Förlåt mig!
Påbörjar CPR!
Det har gått tolv minuter. Han är död.
Andas!
-Glöm det, vi förlorade honom! -Nej, din jävel!
Dave, sluta!
Sluta, David!
David, sluta.
Släpp honom.
-Vi är alla ansvariga för detta. -Vi kanske förtjänar det här.
Nej, det är inte rättvist och inte rätt.
Förlåt, Gud. Förlåt att vi klev in på ditt jävla territorium!
Förlåt mig! Räcker inte det?
-Uppenbarligen inte. -Jag ringer polisen.
Jag hörde det på honom. Nelson tyckte att han förtjänade att dö.
Skitsnack! Det var ett misstag. Han var bara en liten grabb.
Han förtjänar inte att dö!
Kom igen, Nelson!
-Undan... -Nej, vänta!
Jag har puls. Vi har honom!
-Få upp rytmen, Nelson. -Stressa honom inte.
Där har vi det.
Hell Maria, prisa Jesus, och allt det där.
-Försök inte prata. -Jag måste tejpa det här.
Han sa...
Han sa att det inte var en bra dag att dö.
Tack.