Sobota 12. listopadu 1955, 22.03
Doktore.
- Doktore! - Co je?
Jen klid, Doktore. To jsem já, Marty.
To není možné. Poslal jsem tě do budoucnosti.
Poslal, ale já jsem se vrátil.
Vrátil jsem se z budoucnosti.
U Joviše!
- Ahoj, děti, kolik je hodin? - Je čas na ranní pohádku!
- "Je čas na ranní pohádku" - U Joviše!
Čas na ranní pohádku?
Datum: Neděle 13. listopadu 1955, 7.01.
Včerejší experiment s časovým přesunem se evidentně vydařil.
Blesk uhodil do radnice ve 22.04,
převedl potřebných 1,21 gigawattů...
do stroje času, který bleskem zmizel...
a nechal za sebou ohnivou čáru. Myslel jsem, že se Marty a stroj času...
dostali do budoucnosti, do roku 1985.
Pak už si nic nepamatuju.
Ani to, jak jsem se dostal domů.
Možná, že ten gigawattový výboj a pole časového přesunu...
vytvořené strojem narušily tok mých myšlenek...
a způsobily přechodnou amnézii.
Vybavuju si, že když stroj času zmizel...
v budoucnosti,
uviděl jsem Martyho, který mi říkal, že se vrátil.
Doktore.
Určitě to byl zbytkový obraz.
Doktore, klid. To jsem já, Marty.
To nemůžeš být ty. Poslal jsem tě do budoucnosti!
Ano, ale já se zase vrátil. Copak si to nepamatujete?
Omdlel jste a já vás odvezl domů.
To není možné! Tady nemůžeš zůstat!
Nedává to smysl! Odmítám tomu uvěřit!
Jsem tady a smysl to dává. Vrátil jsem se do roku 1955 s vámi.
Vaše já z roku 1985 čeká na Biffovu knihu!
Když jsem ji dostal, vaše já z roku 1985 sedělo v deLoreanu,
uhodil do něj blesk a poslal vás do roku 1885!
1885?
To je zajímavý příběh, ty kluku z budoucna,
ale jedna věc přece jen smysl nedává.
Jestli je moje budoucí já v minulosti, jak to ty můžeš vědět?
Poslal jste mi dopis.
"Milý Marty, počítám-li správně,
"dostaneš tento dopis hned po tom, co do auta uhodí blesk.
"Nejprve tě chci ujistit, že jsem živ a zdráv.
"Posledních osm měsíců si užívám v roce 1885.
"Blesk, který uhodil do auta,
"vytvořil veliký náboj a zamíchal časovými okruhy,
"zaktivoval indukční kondenzátor a vrátil mě do roku 1885.
"Velký náboj zkratoval časové okruhy...
"a zničil letové. Auto už bohužel nevzlétne."
Ono doopravdy letělo?
Ano. Na začátku 21. století jsme z něj nechali udělat vznášedlo.
Neuvěřitelné!
"Formálně jsem se zařídil jako kovář...
"a snažil se přitom opravit zničené časové okruhy.
"Bohužel se to ukázalo jako nemožné,
"protože vhodné náhradní díly vynaleznou až roku 1947.
"Aspoň jsem se naučil dělat podkovy a opravovat kočáry."
1885! Úžasné!
Takže skončím jako kovář na Divokém západě.
To je síla.
"DeLoreana jsem zakopal v opuštěném dole Delgado...
"u starého hřbitova Boot Hill, který jsem označil na přiložené mapě.
"Doufám, že se zachová neporušený do doby, než ho roku 1955 vykopeš.
"Uvnitř najdeš návod na opravu.
"Moje já z roku 1955..." To jsem já.
"... by s ní nemělo mít žádné problémy, a ty pak se strojem odjedeš do budoucnosti.
"Až se s ním vrátíš do roku 1985, znič ho."
- Zničit ho? - To je na dlouhé povídání, Doktore.
"Opakuji, nesnaž se pro mě vrátit.
"Jsem dokonale šťastný na čerstvém vzduchu...
"a v otevřených prostorech.
"Obávám se, že zbytečné cestování časem...
"by mohlo způsobit další narušení kontinuity časoprostoru.
"A postarej se prosím o Einsteina."
O Einsteina?
To je váš pes, Doktore. Tak mu říkáte roku 1985.
"Vím, že mu dáš dobrý domov.
"Nezapomeň, že se má dvakrát denně venčit a že má rád jen konzervy.
"Taková jsou moje přání. Respektuj je prosím a splň je.
"Sbohem, Marty, a šťastnou cestu.
"Byl jsi můj dobrý, milý a loajální přítel...
"a v mém životě jsi znamenal mnoho.
"Naše přátelství budu vždycky ctít, budu na tebe rád...
"a vděčně vzpomínat a budu tě nosit ve svém srdci.
"Tvůj přítel v čase, Doktor Emmett L. Brown.
"1. září 1885."
Nevěděl jsem, že umím psát tak dojemné dopisy.
Já vím, je to krása.
To nic, Koperníku. Všechno dobře dopadne.
Omlouvám se. Zůstal jste tam kvůli mně.
Neměl jsem dovolit, aby mě Biff dostal.
Je mnoho horších míst než Divoký západ.
Mohl jsem skončit v temném středověku.
Asi by mě upálili na hranici jako kacíře.
Podívejme se na tu mapu.
Podle ní je stroj času uzavřen v boční štole.
Možná budeme potřebovat výbušniny.
Určitě jste tím probudil všechny mrtvý.
Vezmi ten foťák. Chci všechno zdokumentovat!
To mi připomíná, jak jsem se pokusil dosáhnout středu Země.
Četl jsem svého oblíbeného Julese Verna.
Expedici jsem připravoval celé týdny. Tak daleko jsem se nikdy nedostal.
Jenže to mi bylo teprve 12 let.
Víš, díla Julese Verna...
měla na můj život veliký vliv.
V jedenácti jsem poprvé četl Dvacet tisíc mil pod mořem.
Tehdy jsem si uvědomil, že svůj život musím zasvětit vědě.
Pojďte se na něco podívat.
Moje iniciály!
Přesně jako v Cestě do středu Země!
To znamená, že stroj času musí být hned za tou zdí!
Byl tu zakopaný 70 let, 2 měsíce a 13 dní.
Ohromné!
"Jak vidíte, blesk zkratoval kontrolní mikročip časového okruhu.
"Přiložený..."
Schematický.
"Schematický diagram vám umožní sestavit náhradní jednotku...
"s díly z roku 1955 a stroj času tak uvedete do provozu."
Je neuvěřitelné, že takový malý neřád může způsobit tak velký problém.
Nedivím se, že ten okruh selhal. Stojí tu: "Vyrobeno v Japonsku."
Co tím chcete říct, Doktore? V Japonsku vyrábějí ty nejlepší věci.
Neuvěřitelné!
Víš, jako kluk jsem vždycky chtěl být kovbojem.
Když teď vím, že budoucnost strávím v minulosti,
připadá mi to jako skvělý způsob, jak prožít svůj důchod.
Jen mě napadlo, že když skončím v roce 1885,
jsem teď možná v učebnicích dějepisu.
Co kdybych se podíval do starých novinových archivů?
To nevím.
Vždycky říkáte, že člověk by o svém osudu neměl moc vědět.
Máš pravdu, Marty. Už teď vím příliš mnoho.
Radši bych po své budoucnosti neměl pátrat.
Koperníku. Pojď sem, kamaráde!
Já ho najdu.
Koperníku!
Pojď. Pojedeme domů, kamaráde.
Copak je?
Co je, Koperníku?
ZDE LEŽÍ EMMETT BROWN ZEMŘEL 7. ZÁŘÍ 1885
Honem, jdeme.
Doktore, pojďte sem!
Rychle!
Co se děje? Vypadáš, jako bys viděl ducha.
Málem, Doktore.
U Joviše!
Koukněte se.
"Zemřel 7. září 1885." Týden poté, co jste napsal ten dopis!
"Na věčnou památku postavila jeho milovaná Clara."
Kdo je sakra Clara?
- Nestůj tam, prosím tě! - Jasně. Omlouvám se.
Musím udělat další snímek.
"Zastřelen zezadu Bufordem Tannenem kvůli 80$"?
Co je tohle za budoucnost?
"Buford Tannen byl nechvalně známý pistolník,
"jehož prchlivost a uslintanost...
"mu přinesla přezdívku 'Vzteklej pes'.
"Střílel bez rozmýšlení a chvástal se, že zabil 12 mužů,
"nemluvě o indiánech a Číňanech."
- Co já? Jsem jeden z těch dvanácti? - Počkejte.
"Jeho tvrzení nelze dokázat, protože přesné záznamy se přestaly vést,
"když Tannen zastřelil redaktora novin,
"který o něm roku 1884 vydal nelichotivý článek."
- Proto nic nemůžeme najít. - Podívej.
William McFly s rodinou. To jsou tví příbuzní?
Můj pradědeček se jmenoval William. Je to on. Byl hezký.
McFlyovi, ale žádní Brownovi.
Třeba udělali chybu. Třeba ten hrob nebyl váš.
Roku 1885 mohl žít i jiný Emmett Brown.
Měl jste tehdy nějaké příbuzné?
Brownovi přišli do Hill Valley až roku 1908. Tehdy se jmenovali von Braunovi.
Táta naše jméno změnil během 1. světové války.
Podívejte.
U Joviše, to jsem já!
Takže je to všechno pravda.
Budu to já, koho zastřelí.
To se nestane, Doktore.
Až opravíte časové okruhy a vyměníme pneumatiky,
vrátím se do roku 1885 a odvezu vás domů.
Padne ti to?
Až na ty holínky. Jsou trochu těsný.
Určitě se nosily?
Samozřejmě. Copak jsi nikdy neviděl western?
Viděl.
Clint Eastwood nic takovýho nenosil.
- Jaký Clint? - No jasně. Nikdy jste o něm neslyšel.
Ty holínky si musíš obout.
Roku 1885 nemůžeš nosit ty futuristické kecky.
Neměl bys je nosit ani teď, roku 1955.
- Až tam budu, obuju si je. - Dobře.
Snad jsme připraveni. Do nádrže jsem dal benzín.
Šaty z budoucnosti máš s sebou.
A pro každý případ i nové baterie do vysílačky.
A co ta létající věcička?
- Pouliční vznášedlo. - Správně.
Do Hill Valley se pěkně projdu.
Tak je to nejbezpečnější.
Nemůžeme riskovat a poslat tě do zalidněné oblasti...
nebo na nezmapované místo.
Nechceš přece narazit do stromu, který tu v minulosti rostl.
Tohle všechno byla otevřená krajina,
takže budeš mít dost velkou brzdnou dráhu.
Nezapomeň, že tam, kam jedeš, nejsou silnice.
Tamhle je malá jeskyně, kde můžeš schovat stroj času.
Nové kontrolky časového okruhu jsou zapnuty.
Časový okruh spuštěn.
Dopis jsem napsal 1. září, takže tě pošleme...
do 2. září, to je středa. 2. září 1885, 8.00.
Zastřelí mě v pondělí sedmého. Máš pět dní na to, abys mě našel.
Podle toho dopisu jsem kovář, takže mám asi někde dílnu.
Stroj času musíš rozjet...
přímo k tomu plátnu a zrychlit na 140 km/h.
Moment.
Když pojedu přímo proti plátnu, narazím do těch indiánů.
Marty, nemáš čtyřrozměrné uvažování.
Do roku 1885 se dostaneš okamžitě a ti indiáni už tam nebudou.
Jasně.
Hodně štěstí nám oběma.
Uvidíme se v budoucnosti.
- Myslíte v minulosti. - Přesně tak.
Šťastnou cestu, Marty!
- DOVEZTE JE V POŘÁDKU! - VÝJEZD
Jsi připravený, Marty?
Ano!
- Pozor! - Hop, koníčku, hop.
Indiáni!
Jeskyně!
Do útoku!
Doprčic! Kavalerie!
Sakra, praskla nádrž.
Maggie! Dones trochu vody! Máme tu zraněnýho muže.
Mami.
- Mami, jsi to ty? - Jen klid.
Spal jste skoro šest hodin.
Měl jsem hroznej sen.
Zdálo se mi, že jsem ve westernu.
Honili mě indiáni...
a medvěd.
Teď už jste v bezpečí na starý dobrý McFlyově farmě.
Na "McFlyově farmě"?
Vy jste moji...
- Kdo jste? - Jmenuju se Maggie McFlyová.
McFlyová?
Maggie?
Jsem paní McFlyová, na to nezapomeňte.
- A jak se jmenujete vy, pane? - Já jsem...
Eastwood.
Clint Eastwood.
Praštil jste se do hlavy, pane.
Není to vážný, ale měl jste štěstí, že vás Seamus našel.
Seamus.
Můj muž.
Promiňte, musím se postarat o Williama.
O Williama.
To je dobrý, Wille.
- To je William? - Jo.
William Sean McFly, první člen rodiny, kterej se narodil v Americe.
To je dobrý, Wille. Tady pan Clint Eastwood přišel na návštěvu.
Líbíte se mu.
Maggie.
Mám večeři.
Nechci strkat nos do cizích věcí,
ale jak jste se sem proboha dostal...
bez koně, bez holínek a bez klobouku?
No, můj...
kůň už nechtěl jet, holínky mi sežral medvěd...
a klobouk jsem prostě zapomněl.
Jak jste mohl zapomenout klobouk?
- Dáte si vodu? - Ano.
Víte co, pane Eastwoode?
Já vám toho kováře pomůžu najít.
Přespat můžete ve stodole...
a zítra vás vezmu až ke kolejím.
Po nich se dostanete do města.
Dám vám i klobouk.
To je skvělý. Díky.
To je můj William.
Maličkej Willy.
Ano.
Myslím, že ve stodole vám bude dobře.
Prasata si nikdy nestěžovala.
Seamusi.
- Chci s tebou mluvit. - Jo.
Pochováte ho na chvíli?
Víš určitě, že nám to nepřinese smůlu, když ho vezmeš jen tak?
- Je to cizí mladík. - Jo, ale někoho mi připomíná.
Měli bychom se o něj postarat. Je to důležitý.
Ale, kamaráde.
Podívej, dítěti se líbí.
Malej Will přece nesnáší cizí lidi.
Jako by měl s náma něco společnýho.
Wille.
Tak ty jsi můj pradědeček.
První McFly, kterej se narodil v Americe.
Tys mě počural.
DOBRÁK Joe Statler
LÁZNĚ
- Podej nám mejdlo. - Tumáte.
MASNÝ KRÁM
SLAVNOST V HILL VALLEY TANEC - JÍDLO - HRY
SOBOTA VEČER 5. ZÁŘÍ
STAVÍME RADNICI
TRUHLÁŘ
ŠERIF
Podívejte, co to přišlo.
Nevěděl jsem, že do města přijel cirkus.
Tu košili určitě serval z mrtvýho Číňana.
Co si dáte, cizinče?
Dám si...
- vodu s ledem. - Vodu s ledem?
Vodu?
Jestli chcete vodu, tak strčte hlavu do koňskýho žlabu.
Tady nalejváme whisky.
- Promiňte. - Co jako?
Hledám kováře.
Hej, McFlyi!
Říkal jsem ti, abys sem už nechodil...
Ty nejsi Seamus McFly.
Ale vypadáš jako on, zvlášť v tom pitomým klobouku.
Jsi s tím vidlákem nějak spřízněnej?
- Jak se jmenuješ, frajere? - Marty...
Eastwood.
Clint Eastwood.
- Co je to za pitomý jméno? - Vždyť je to trpajzlík.
Pánové, koukněte se na ty bílý zuby.
Tak rovný jsem viděl snad jen v obchodě.
Mrkněte na ty mokasíny. Co je to za kůži?
- Co je to na nich napsaný? - "Nike"? To je indiánsky?
Barmane, hledám toho zatracenýho, prolhanýho kováře.
- Viděl jsi ho? - Ne, pane Tannene. Neviděl.
Vy jste Vzteklej pes Tannen.
"Vzteklej pes"?
To jméno nesnáším.
Nesnáším ho, rozumíš?
Mně nikdo "Vzteklej pes" říkat nebude!
Zvlášť ne frajerskej mizera s mlíkem na bradě.
Tancuj! No tak!
No tak, trpaslíku! Určitě to umíš líp!
Doprčic.
- Radši utíkej, veverko. - Chyťte ho!
Máme novej soud. Nejvyšší čas někoho pověsit!
Podívejte, jak se houpe.
Jo, už jsme dlouho nikoho nepověsili!
Trefím psí blechu na 500 metrů, Tannene,
a teď ti mířím na hlavu!
- Dlužíš mi prachy, kováři. - Jak jsi na to přišel?
Mýmu koni spadla podkova.
Dělal jsi ji ty, takže za to můžeš.
Nikdy jsi nezaplatil, takže jsme si kvit.
Omyl!
Seděl jsem na koni, když se to stalo, a on mě shodil!
Rozbil jsem plnou láhev skvělýho šnapsu.
Takže mi dlužíš 5$ za šnaps, kováři,
a 75$ za koně!
To je 80$.
Jestli tvému koni spadla podkova, přiveď ho a dám mu novou.
Zastřelil jsem ho!
- To je tvůj problém, Tannene. - Omyl. Tvůj.
Odteď si při chůzi kryj záda.
Protože jednou ti někdo vpálí kulku do zad.
Doktore!
Marty, výslovně jsem řekl, že nemáš jezdit sem,
ale rovnou do roku 1985.
Já vím, ale já musel přijet.
Rád tě vidím, Marty.
S těmi šaty musíš něco udělat.
- Takhle tě leda zastřelí. - Nebo pověsí.
Který blbec tě takhle vyšňořil?
Vy.
EMMETT BROWN - ZEMŘEL 7. ZÁŘÍ 1885
"Zastřelen zezadu Bufordem Tannenem kvůli 80$"?
"7. září"?
To je v pondělí!
Měl jsem mu zaplatit.
Kdo je ta "milovaná Clara"? Neznám žádnou Claru.
Nevím, Doktore.
Myslel jsem, že nějaká vaše přítelkyně.
Podobný společenský vztah...
by roku 1885...
mohl skončit narušením kontinuity časoprostoru.
Jako vědec...
to nikdy nemůžu riskovat.
Určitě ne po tom, co už jsme zažili.
- Emmette! Haló, Emmette! - Huberte.
To je starosta.
Promiň, Emmette.
Vzpomínáš si, jak ses minulý týden nabídl,
že na nádraží vyzvedneš tu novou učitelku?
Ano, jistě.
Máme zprávu, že přijede zítra.
Tady máš podrobnosti.
- Díky za tvou pomoc. - Není zač, Huberte.
Je to slečna Clara Claytonová.
Tak, Doktore,
teď už víme, kdo je Clara.
Marty, to není možné.
Představa, že bych se zamiloval na první pohled, je romantický nesmysl.
Není k tomu žádný vědecký důvod.
Tohle není věda.
Když potkáte to správnou holku, je to jako blesk.
To neříkej, prosím tě.
Takhle to bylo se mnou a s Jennifer.
Mohli jsme na sobě oči nechat.
Bože, Jennifer. Snad je v pořádku.
Jak jen jsme ji mohli nechat na verandě.
Neboj se. Bude v pořádku.
Když jsi roku 1955 spálil tu ročenku, obnovil se normální čas.
Až se vrátíme do roku 1985,
zajdeš k ní a probudíš ji.
Otoč tamhleten ventil doprava, až nadoraz.
Až nadoraz.
Teď!
- Ledový čaj? - Ne, díky.
To je lednička.
Slečna Claytonová si bude muset najít jiný odvoz.
Když ji nepotkám, žádné romantické pobláznění mi nehrozí.
- Vy jste doktor. - Správně.
Nasedneme do auta a vrátíme se do budoucnosti.
Když jsem přistával, udělal jsem do nádrže díru,
takže ji musíme spravit a sehnat benzín.
Chceš říct, že nemáme benzín?
Jo. O nic nejde. Máme přece fúzový generátor, ne?
Ten pohání časové okruhy a indukční kondenzátor.
Vnitřní spalovací motor běží na obyčejný benzín.
Jako vždycky.
Benzínová stanice tu bude nejdřív v příštím století.
Bez benzínu se nedostaneme na 140 km/h.
Tak co budeme dělat?
- 35 km/h! - To je k ničemu, Marty!
Ani nejrychlejší kůň neuběhne víc než 60 km za hodinu!
Barman říkal, že je to nejsilnější pití, jaký má.
Zkus to, Marty.
Přidej plyn!
Sakra!
Utrhlo to vstřikovač paliva. Bylo to vážně silné.
Bude mi trvat měsíc, než to opravím.
Měsíc?
- V pondělí vás zastřelí! - Já vím!
Přál bych si...
Počkej.
Mám to! Sjedeme s tím se strmého kopce!
Nikdy nenajdeme dost rovný povrch. Pokud...
Samozřejmě! Led!
Počkáme do zimy, kdy zamrzne jezero.
Do zimy? O čem to mluvíte? Pondělí je za tři dny!
Dobře. Zkusme na to jít logicky.
Víme, že auto nepojede na vlastní pohon. Víme, že ho neutáhneme.
Ale kdybychom přišli na způsob,
jak ho dostat na 140 km/h...
To je ono.
Jak rychle jezdí? Já s ní udělal 90 km/h.
Nebojsa Frank Fargo prý s jednou z nich projel stanicí Verde Junction...
rychlostí 110 km/h.
Myslíte, že může udělat 145 km/h?
145 km/h? Blbost. Kdo by tak spěchal?
Jen jsme se vsadili, nic víc.
Čistě teoreticky, kolik ujede?
Myslím, že na rovných kolejích a při rovnoměrným povrchu,
bez vagónů...
a s dost velkým ohněm,
teda větším než ohně pekelné,
by té rychlosti dosáhla.
Kdy projíždí další vlak?
V pondělí ráno v 8.00.
Tady. Tahle vedlejší kolej vede pět kilometrů k rokli Clayton.
Ten dlouhý úsek bude existovat ještě roku 1985.
Tam potáhneme auto lokomotivou.
Zvláštní. Na téhle mapě se rokle Clayton jmenuje "Rokle Shonash".
Asi je to nějaké staré indiánské jméno. Je to dokonalé.
Dlouhá trať, která vede po mostě přes rokli...
k sídlišti Hilldale.
Jo, jenže podle týhle mapy...
žádnej most neexistuje.
Takže tenhle nápad můžeme zavrhnout, Doktore.
Nemůžeme čekat, až to dostaví.
Marty, je to dokonalé.
- Nemáš čtyřrozměrné myšlení. - Jo. Moc mi to nejde.
Nechápeš? Roku 1985 ten most existovat bude.
Je bezpečný a pořád se používá.
Pokud auto dosáhne 140 km/h dřív,
než dojedeme na kraj rokle,
ocitneme se v době, kdy už most bude hotový.
Pod sebou budeme mít koleje a rokli bezpečně přejedeme.
- A co lokomotiva? - Bude z ní nádherný vrak.
Škoda, že ho nikdo neuvidí.
- Pomoc! - U Joviše!
KONEC KOLEJÍ
Honem!
Skočte!
Díky, pane. Zachránil jste mi...
život.
Emmett Brown k vašim službám, slečno...
Claytonová.
Clara Claytonová.
Clara?
Krásné jméno.
Mám vám je odnést dovnitř?
To nebude nutné. Zvládnu to sama.
- Už jste udělal dost. - Ale vůbec mě to neobtěžovalo.
Říká, že to zvládne, a my už musíme jít.
Madam, hodně štěstí v učení a vůbec.
S tou pronajatou bryčkou to vyřídím.
Nedělejte si starosti. Cítím se trochu zodpovědný za to, co se stalo.
To by od vás bylo laskavé, pane Browne. Emmette.
Víte, skoro jsem ráda, že ty koně vyplašil had.
Možná že bychom se jinak nesetkali.
Asi to byl osud.
Děkuju za všechno.
Rádo se stalo.
Ještě se uvidíme, ne?
Samozřejmě, dost často. Mám ve městě dílnu.
Jsem místní vědec, tedy kovář.
Jakou vědou se zabýváte?
Astronomií? Chemií?
Vlastně mě zajímají všechny vědy.
Doktore, už musíme jet.
Ano. Promiňte, Claro.
Musíme jet.
Pá pá.
Jak to, že se ještě uvidíte?
Možná ji ještě potkám.
Viděl jste, jak se na vás dívala?
Byla pěkně vyplašená, že?
Slečna Claytonová málem skončila na dně rokle Clayton.
Do háje. Ta rokle se jmenuje podle jedný učitelky.
- Říká se, že tam spadla před sto lety. - Před sto lety!
- To je letos! - Ten příběh zná každý dítě.
Každej má učitele, kterýmu by přál pád na dno rokle.
U Joviše!
Měla do té rokle spadnout i s kočárem.
Teď jsem vážně změnil dějiny.
Ale doktore, co horšího se může stát?
Nepojmenují po ní rokli.
Pojďme připravit auto a vypadněme odsud.
Kdybych tak ten pekelný stroj času nikdy nevynalezl.
Přinesl jen neštěstí.
Doktore, tady Marty.
Slyšíte? Přepínám.
Jasně, Marty.
Skvěle. Funguje to.
Dobře. Ještě jednou si projdeme celý plán a trasu.
- Omlouvám se, je to jen hrubý model... - Jo, není v měřítku. To je dobrý.
Dobře. Zítra večer, v neděli,
dostaneme auto na vedlejší kolej...
u opuštěného stříbrného dolu.
Výhybka je v místě, odkud je to po vedlejší koleji...
5 km k rokli Clayton... Shonash.
Vlak odjíždí ze stanice v pondělí ráno v 8.00.
Zastavíme ho, odpojíme vagóny, přehodíme výhybku a pak uneseme...
vypůjčíme si lokomotivu, která bude tlačit stroj času.
Podle mých výpočtů dosáhneme 140 km/h těsně předtím, než dorazíme...
na kraj rokle, a v tu chvíli se dostaneme do roku 1985...
a bezpečně přejedeme hotový most.
Co znamená tohle? "Místo, odkud není návratu."
To je náš bezpečností bod.
Tam ještě můžeme zastavit lokomotivu, než spadne do rokle.
Ale jakmile mineme větrný mlýn, čeká nás budoucnost, nebo smrt.
Tumáš. Připoj to ke kladnému pólu.
- Tak, jsi připravený? - Jo. Jedeme!
Vlak vyjíždí ze stanice!
Přijíždí k výhybce!
Zastavuje se!
Přepíná výhybku!
Přijíždí k autu!
Zrychluje ho...
na 140 km/h!
Jednodušší to být nemůže.
Emmette?
To je Clara.
Rychle, schovej auto!
- Dobrý den. - Dobrý.
To je překvapení.
Doufám, že neruším.
Pracovali jsme na modelu železnice.
Když mi z kočáru vypadly tašky,
rozbil se mi dalekohled.
Protože jste zmínil svůj zájem o vědu,
napadlo mě, že byste ho uměl opravit.
Samozřejmě bych vám zaplatila.
Nic bych po vás nechtěl.
Podíváme se na to.
Myslím, že má rozostřenou čočku, protože...
když ho otočíte tímhle směrem, všechno je rozmazané.
Vidíte?
Ale když ho otočíte opačným směrem,
pak...
Všechno je najednou...
jasné.
Můžu ho opravit hned a večer vám ho donesu.
Večer je městská slavnost.
Přece byste na mém dalekohledu nepracoval v takovou dobu.
Půjdete na tu slavnost, ne?
- Vlastně jsme, madam... - Ano, samozřejmě. Slavnost.
V tom případě se uvidíme večer na slavnosti.
- Pane Eastwoode. - Madam.
Díky za ten dalekohled.
Rádo se stalo.
Je to pěknej dalekohled.
Dámy a pánové,
jako starosta Hill Valley...
s velkou radostí věnuji tyto hodiny...
obyvatelům Hill County!
Kéž tu zůstanou navěky!
Řekněte mi kdy, pánové.
Tři! Dva! Jedna!
Teď!
Slavnost může začít!
Svým způsobem je dobře, že to můžeme vidět.
Škoda, že jsem nevzal foťák.
Jste připraveni, pánové?
Problém je, že to nikdy nebudeme moct nikomu ukázat.
Úsměv, Doktore.
Skvělá hudba!
Jo, má rytmus a dá se na ni tancovat.
Přistupte blíž a vyzkoušejte odvahu s nejnovějšími výrobky...
z Továrny na patentní palné zbraně plukovníka Samuela Colta...
z Hartfordu v Connecticutu.
Zkuste třeba tenhle model.
Nový, vylepšený a elegantní Colt Peacemaker,
který dnes večer prodáváme za pouhých 12$.
- Dobrý večer. - Dobrý.
Moc vám to sluší.
Děkuju.
Nechtěla byste...
- Co kdybyste si... - Moc ráda.
Mladíku, nechceš to zkusit?
Ne, díky.
Doktore, tohle...
Synku!
- Chlapče! - Doktor umí tancovat?
Říkal jsem, že s touhle zbraní by umělo střílet i dítě.
- Přece by ses jí nebál. - Já se nebojím ničeho.
Tak pojď. Postav se sem jako chlap.
Tak, mladíku, stačí jen uvolnit kohoutek a...
vypálit dávku.
Přímo před sebe a s klidem.
Přesně tak.
- Můžu to zkusit ještě jednou? - No prosím.
Řekni mi jedno. Kde ses naučil tak střílet?
V hračkářství.
Buforde, seš si jistej, že kovář bude na tomhle mejdanu?
Jasně že jo. Jsou tu všichni.
Jestli chcete na slavnost, musíte tu odevzdat zbraně.
- Kdo nás k tomu přinutí, zelenáči? Ty? - Já.
ODEVZDEJTE VŠECHNY ZBRANĚ
Šerif Strickland. Nevěděl jsem, že už jste se vrátil.
Jestli nerozumíte tomu nápisu, snad porozumíte tomuhle.
To se to kecá, hombre, když nám míříte na záda.
Stejně jako vy využívám každé příležitosti.
Odevzdáš tu bouchačku?
Jenom jsem žertoval s vaším zástupcem.
Jasně, že ji odevzdám.
- Všichni je odevzdáme, že, chlapi? - Jasně.
Nůž taky.
Usmějte se, šerife.
Jsme přece na oslavě.
Já se budu smát,
až tě uvidím na šibenici.
Dobře se bavte!
Tak se na ně musí. Nikdy jim neustupuj...
a vždycky vyžaduj kázeň.
Pamatuj si to slovo: Kázeň.
Ano, tati.
Děkuju.
Pane Eastwoode, rád vás vidím.
Koukám, že jste si pořídil pořádný šaty a pěknej klobouk.
Některým lidem se ten starej nelíbil.
Vypadáte v něm dobře.
- Sluší vám. - Díky.
"Frisbee." Dost dobrý.
- Co tím chtěl říct? - Měl ho před sebou.
- To je moje! - Už ne.
- Dej to sem. - Tamhle je, Buforde.
- Kde? - Tam.
Tancuje s tou paničkou.
Co uděláš, šéfe?
Asi mu tuhle hlaveň zarazím do zad, aby nikdo neslyšel výstřel.
Opatrně. Máš jen jednu kulku.
Jedna stačí.
Říkal jsem, aby sis kryl záda, kováři.
Jsi tu brzy.
Tohle je derringer. Malej, ale účinnej.
Naposledy střelil chlápka, a ten pak umíral dva dny.
Vnitřní krvácení. Moc to bolelo.
To znamená, že umřeš v pondělí kolem večeře.
Promiňte. Nevím, kdo jste, ale my teď tančíme.
To se podívejme.
Nepředstavíš mě dámě? Chtěl bych si zatancovat.
Tu radost ti neudělám. Budeš mě muset zastřelit.
- Dobře. - Já si s ním zatancuju.
Chlapi, podržte ho, já se zatím seznámím s touhle kobylkou!
Jo!
Netančí se mi dobře, když má partner v ruce zbraň.
To se naučíš.
Možná si svých 80$ vezmu od ní!
Nech ji být!
Jo, vsadím se, že umíte věci, který by stály za 80$.
Myslím, že jste mě podcenil, pane.
Vážně?
Nech toho!
Do háje s tebou!
Ne, s tebou!
Půjdeš rovnou do pekla!
- Ty. - Uklidni se, pitomče!
To jsou silný slova, trpaslíku!
Zmůžeš se na víc než na blbej talíř?
Nech moje kámoše na pokoji.
Copak, frajere? Jsi posera?
To jsem si myslel. Zbabělej posera.
Mně nikdo posera říkat nebude.
Skončeme to. Teď hned.
Tady ne, Buforde. Šerif má naše zbraně.
Jak jsem řekl, zítra to skončíme!
Zítra chceme přepadnout dostavník z Pine City.
Co v pondělí? Máme něco v pondělí?
Pondělí je v pohodě. V pondělí ho můžeš zabít.
Vrátím se v pondělí. Pak to rozhodneme.
Přímo tam, na ulici...
před hostincem Palace Saloon.
Dobře. Kdy?
- V pravé poledne? - V poledne?
Zabíjím před snídaní. V 7.00!
V 8.00. Já zabíjím po snídani.
Nechte toho.
O co tady jde? Děláš problémy, Tannene?
Žádný problémy, šerife.
Je to osobní věc mezi mnou a Eastwoodem.
Zákona se to netýká.
Dnes večer se všechno týká zákona. Teď toho nechte.
Za každou rvačku je 15 dní kriminálu.
Tak, lidi. Tohle je oslava. Pojďte! Budeme se bavit!
V pondělí v 8.00, trpaslíku.
Jestli tu nebudeš, najdu si tě a zastřelím tě jako krysu.
Říká se jako "psa". Zastřelíš ho jako psa.
Pojďme, chlapi.
Ať se ty padavky baví!
Proč jsi říkal, že se s Tannenem setkáš?
Nebojte se. V pondělí ráno už budeme pryč.
Teoreticky. Ale co když bude mít vlak zpoždění?
- Probereme to později. - Probereme to teď.
- Díky za vaši statečnost. - Madam.
Kdybyste se do toho nevložil, zastřelil by Emmetta.
Marty... Clinte, doprovodím Claru domů.
- Jistě. Dobrou noc. - Pěkně jsi mu to dal.
Jsem rád, že se tomu zmetkovi konečně někdo postavil.
Jsem vaším dlužníkem. Rád bych vás pozval na drink.
Nic mi kupovat nemusíte. O nic nešlo...
Dám vám tenhle novej kolt a opasek zadarmo.
Zadarmo?
Chci, aby každej věděl, že Buforda Tannena...
zastřelil Colt Peacemaker!
Proč ne. Díky.
Jestli prohrajete, vezmu si ho samozřejmě zpátky.
Ještě jednou díky.
Už jste ho měl.
Mohl jste odejít a nikdo by vám to nezazlíval.
Byly by to jen slova, hloupý žvásty jednoho šprýmaře.
Místo toho jste se nakrknul...
a hrál jeho hru podle jeho pravidel.
Uklidněte se, Seamusi. Vím, co dělám.
- Připomíná mi chudáka Martina. - Jo.
- Koho? - Mýho bratra.
Počkejte, vy máte bratra jménem Martin McFly?
Měl jsem.
Martin se často nechal vyprovokovat ke rvačce.
Nechtěl, aby si o něm lidi mysleli, že je zbabělec.
Tak mu v hospodě ve Virginia City zapíchli nůž do břicha.
Chudák Martin, nikdy nemyslel na budoucnost. Ať odpočívá v pokoji.
Doufám, že vy na svou budoucnost myslíte, pane Eastwoode.
Myslím na ni pořád.
Tamhle ten kráter je jako vybuchlá hvězda.
- Ano. - Tamten se jmenuje Koperník.
Poslyšte, mám pocit, jako bych byla ve škole.
Tak pokračujte v hodině, prosím.
Povrch měsíce mi nikdy nepřipadal tak úchvatný.
Víte toho hodně.
Když mi bylo 11, měla jsem záškrt. Tři měsíce jsem byla v karanténě.
Táta přinesl tenhle dalekohled a postavil ho hned vedle mé postele,
takže jsem všechno viděla z okna.
Myslíte, že budeme někdy jezdit na Měsíc,
jako dnes jezdíme po zemi vlakem?
Určitě. I když ne dřív než za 84 let a ne vlakem.
Budeme mít vesmírné kabiny nesené raketovým zařízením,
ve kterém bude docházet k tak obrovským explozím, že...
Naruší sílu gravitace a vystřelí raketu do vesmíru.
Já tu knihu taky četla!
Citujete z románu Ze Země na Měsíc od Julese Verna.
Vy jste četla Julese Verna?
- Zbožňuju ho. - Já také.
Dvacet tisíc mil pod mořem. Ta je moje nejoblíbenější.
Když jsem to jako kluk poprvé četl, chtěl jsem se setkat s kapitánem Nemem.
Nedělejte si legraci. To jste nemohl číst jako kluk.
Vyšla teprve před 10 lety.
Chtěl jsem říct, že jsem si připadal jako kluk.
Ještě nikdy jsem nepoznal ženu, které by se líbil Jules Verne.
Ještě nikdy jsem nepoznala muže jako vy.
Doktore?
Snad víte, co děláte.
Mluvíš se mnou?
Mluvíš se mnou, Tannene?
Nikdo jinej tu není.
Tak střílej! Udělej mi radost.
- Dobré ráno. - Dobré.
Dejte si doutník. Můžu pro vás dneska něco udělat?
- Ne, to je dobrý. - Hodně štěstí zítra.
- Budeme se za vás modlit. - Díky.
Dobré ráno. Nechcete na zítra nové šaty?
Ne, děkuju.
- Co to děláte? - Nic.
Jen jsem si užíval ranního vzduchu.
Ráno je tu moc pěkně, nemyslíš?
Jo. Musíme naložit auto a připravit se na cestu.
Podívejte, to je ten náhrobní kámen.
Podíváme se na tu fotku.
Moje jméno zmizelo.
To je skvělý, Doktore.
Zítra se vrátíme do budoucnosti, takže všechno mizí.
Ale zmizelo jen to jméno.
Náhrobní kámen a datum jsou pořád stejné. To nedává smysl.
Víme, že ta fotka ukazuje, co se stane,
když se dnešní události promítnou do zítřka.
- Jasně. A co? - S dovolením, pane Eastwoode.
- Jenom si vás změřím. - Hele, kámo, žádnej oblek si nekoupím.
- Tohle je na vaši rakev. - Na mou rakev?
Sázky jsou 2:1 ve váš neprospěch.
Je lépe být připraven.
Takže na tom náhrobku...
nemusí být moje jméno. Může být tvoje.
- U Joviše. - Já vím, je to síla.
Na co máš tu zbraň? Snad se nechceš Tannenovi postavit?
Zítra ráno se vracím do budoucnosti.
Ale jestli si Buford Tannen bude říkat o malér, budu připravenej.
Slyšel jste, co o mně ten zmetek řekl.
Nemůžeš ztrácet soudnost jen kvůli nadávce.
Právě to ti v budoucnosti přinese neštěstí.
Cože? Co víte o mé budoucnosti?
To ti nemůžu říct. Bylo by to jen horší.
Počkejte.
Co je s mou budoucností?
Všichni musíme dělat rozhodnutí, která ovlivní celý náš život.
Ty musíš udělat svoje...
a já taky.
- Marty? - Co?
Už jsem se rozhodl.
Zítra s tebou nepojedu.
Zůstanu tady.
O čem to mluvíte?
Nemá cenu to zapírat.
- Jsem do Clary zamilovaný. - Panebože.
My sem nepatříme.
Ani jeden z nás.
Ještě pořád vás můžou zítra zastřelit.
Ten náhrobek může být pořád váš.
Marty, budoucnost není daná.
Může se změnit. To přece víš.
Každý může mít takovou budoucnost, jakou chce.
Nedovolím, aby jedna malá fotka ovlivnila celý můj osud.
Svůj život musím prožít podle toho, co mi říká...
moje srdce.
Doktore, jste vědec.
Povězte mi, co vám říká tohle?
Máš pravdu, Marty.
- Šlo to skvěle. - Musím se s ní aspoň rozloučit.
No tak, Doktore.
Jen si to představte. Co jí řeknete?
"Vracím se do budoucnosti"? To nepochopí.
Páni, já jsem v tom s váma a nechápu to taky.
Doktore.
Poslyšte.
Možná...
Možná můžeme vzít Claru s sebou.
Do budoucnosti?
Jak jsi mi připomněl, jsem vědec a musím se na to dívat vědecky.
Varoval jsem tě před narušením kontinuity ve tvůj prospěch.
Platí to i pro mě.
Pojedeme podle plánu a jakmile se vrátíme do roku 1985,
ten pekelný stroj zničíme.
Cestování časem přináší příliš mnoho bolesti.
Tady Emmett, Claro.
Nepůjdeš dál, Emmette?
Ne, radši ne. Já...
Co se stalo?
Přišel jsem ti říct sbohem.
Sbohem? Kam jedeš?
Pryč.
Obávám se, že už tě neuvidím.
Emmette.
Claro, chci, abys věděla, že mi na tobě moc záleží.
Ale uvědomil jsem si, že sem nepatřím a že se musím vrátit domů.
Kde to je?
To ti nemůžu říct.
Ať je to kdekoli, vezmi mě s sebou.
To nemůžu, Claro.
Přál bych si, aby to tak nemuselo být,
a věř mi, že na tebe nikdy nezapomenu...
a že tě miluju.
Nechápu, co tím chceš říct.
Claro.
Myslím, že to ani nemůžeš pochopit.
Prosím, musím to vědět.
Jestli mě miluješ upřímně, řekni mi pravdu.
Tak dobře.
Jsem z budoucnosti.
Přijel jsem strojem času, který jsme vynalezl,
a zítra se musím vrátit do roku 1985.
Ano, Emmette.
Už to chápu.
Protože víš, že mě zajímá dílo Julese Verna,
vymyslel sis lži, abys byl ve výhodě.
Už jsem podobné slátaniny slyšela,
ale to, že sis myslel, že jim uvěřím,
je urážející a ponižující!
Stačilo říct: "Nemiluju tě a už tě nikdy nechci vidět."
To by aspoň bylo slušné!
Jenže to není pravda.
Taky vás rád vidím.
Emmette. Co si dáš, jako vždycky?
Ne, Chestere, dnes večer budu potřebovat něco mnohem silnějšího.
- Takže sarsaparilla. - Whisky, Chestere.
Whisky? Určitě?
Víš, co se ti stalo 4. července?
Whisky.
Dobře, nejsem tvůj táta.
Jen bych byl nerad, abys udělal hloupost.
Tu láhev tady můžeš nechat.
Je v tom ženská, že?
Já to věděl. Na cestách jsem takovej pohled...
viděl snad tisíckrát.
Můžu vám jen říct, příteli, že se z toho dostanete.
Clara byla jedna z milionu.
Jedna z miliardy. Jedna z nekonečna.
Byla to žena mých snů a já ji navždy ztratil.
Můžu vás ujistit, pane, že jsou i jiný ženský.
Kšefty s ostnatejma drátama...
mě naučily jedno,
nikdy nevíte, co vám budoucnost přinese.
Budoucnost. O té vám můžu povídat.
Páni, já spal.
Kolik je hodin, Doktore?
Doktore?
ZEMŘEL 7. ZÁŘÍ 1885
Probuď se!
Vstávat! Jdeme!
Musím zabít jednoho trpaslíka.
Ještě je brzo, šéfe. Kam ten spěch?
Mám hlad.
A v budoucnosti nepotřebujeme koně.
Máme motorizované vozy, takzvané automobily.
Když mají všichni ten automobil,
chce se ještě někomu chodit a běhat?
Samozřejmě, ale běhají jen rekreačně, pro zábavu.
Běhají pro zábavu? Co je to sakra za zábavu?
NÁJEMNÁ STÁJ
Doktore!
Kolik toho měl?
Nic. Tohle je první sklenička a ještě se nenapil.
Prostě ji rád drží.
Doktore!
Co tu děláte?
Ztratil jsem ji, Marty. Nic mi tu nezůstalo.
Proto se musíte vrátit se mnou.
- Kam? - Do budoucnosti!
- Správně! Pojďme! - Skvělý.
Pánové, omluvte mě. Musíme s přítelem chytit vlak.
Na tebe, kováři.
- A na budoucnost. - Amen.
- Emmette, ne!
No tak, Doktore. Proberte se!
- Kolik jich měl? - Jenom tu jednu.
- Jenom jednu? No tak, Doktore. - Ten chlap nic nevydrží.
- Doneste mi černý kafe! - Joey, kafe!
Prosím, madam?
- Kam až jeden ten vlak v 8.00? - Končí v San Francisku.
Vezmu si jednu jízdenku.
Jestli chceš, aby se rychle probral, potřebuješ něco silnějšího než kafe.
Co navrhujete?
Joey, připrav životabudič.
No tak, Doktore, spolkněte to.
Za 10 minut...
bude střízlivej jako kněz na nedělní mši.
Deset minut!
Proč všechno děláme na poslední chvíli?
Tumáš, dej mu ten kolík na nos.
Až otevře pusu, nalej mu to do krku.
Ustupte.
- Je pořád bez sebe! - To je jen protireakce.
Za pár minut mu to vyčistí hlavu.
Skvělý.
No tak, Doktore. Prober se, kamaráde.
Proberte se, Doktore!
Seamusi, tebe bych tu dnes ráno nečekal.
Jo. Něco mi říkalo, že bych tu měl být,
jako by šlo o mou budoucnost.
Za minutku se probere. No tak.
No tak, Doktore. Prober se, kamaráde.
Jsi tam, Eastwoode?
Je 8.00 a já tě vyzývám na souboj.
Ještě není osm!
Podle mých hodinek je!
Vyřešíme to jednou provždy, trpaslíku!
Nebo nemáš odvahu?
ZDE LEŽÍ CLINT EASTWOOD
Poslyš.
Dnes se na to necejtím.
- Budu se muset vzdát. - Vzdát?
Co to znamená?
- To znamená, že vyhraješ bez souboje. - Bez střílení? To nemůže udělat.
To nemůžeš udělat!
Víš, co si myslím?
Myslím si, že jsi podělanej, zbabělej posera!
Dávám ti 10 minut, abys vylezl a dokázal, že se pletu!
Jedna!
Doktore, no tak, prober se, kamaráde.
- Dva! - Radši bys tam měl jít, synku.
Vsadil jsem na tebe 20$ a nemůžeš mě zklamat.
Tři!
Já vsadil 30$ proti tobě, takže nemůžeš zklamat mě.
Čtyři!
Radši se s tím smiř, synku, protože když tam nepůjdeš...
- Co? - Pět!
- Co když tam nepůjdu? - Jsi zbabělec.
Šest!
A za zbabělce tě budou mít do konce tvýho života!
Všichni budou říkat, že Clint Eastwood...
je ten největší posera na Západě!
Sedm!
Tumáš!
Osm!
Zbraň už mám!
Devět!
Deset!
Slyšíš mě, ty trpaslíku?
Řekl jsem deset, ty podělanej srágoro!
Je to hlupák!
Je mi jedno, co Tannen říká!
Je mi jedno, co budou říkat ostatní.
- Doktore, jste v pořádku? - Myslím, že ano.
Moje hlava!
- Máte tu zadní východ? - Jo, vzadu.
Jdeme.
Půjdeš sem, nebo si mám pro tebe přijít?
Jediné, co mi tu chybí, je aspirin.
Hej!
Kryj se, kováři!
Ano, pane, ten chudák...
byl ten nejztracenější případ, jaký jsem kdy viděl.
Když řekl, že neví, jak bude po zbytek života žít...
s vědomím, že té dívce ublížil,
bylo mi ho vážně líto.
Poslyš, Eastwoode!
Dnes chci někoho zastřelit a byl bych rád, kdybys to byl ty.
Ale proto že jsi zbabělej posera,
bude to tvůj kámoš kovář.
Zapomeň na mě, Marty, a zachraň se!
Máš jednu minutu. Slyšíš, ty trpaslíku? Jednu minutu!
Ještě nikdy jsem neviděl muže tolik trpět kvůli ženě.
Jak že se jmenovala? Cara? Sara?
Clara.
- Promiňte. - Prosím, madam?
Měl ten muž velké, hnědé psí oči...
a dlouhé, stříbrné, rozcuchané vlasy?
Vy ho znáte.
Emmett!
Čas vypršel, trpaslíku!
Připrav se na setkání se Stvořitelem, kováři.
Tady jsem, Tannene!
Tas!
Ne!
Myslel jsem, že to urovnáme jako chlapi.
To ses spletl, frajere.
Díky.
To bylo dobrý.
HNŮJ
Víte, co si myslím?
- Myslím, že Buford půjde do vězení. - Jo.
Vytáhněte ho z těch sraček.
Chyťte je!
Buforde Tannene, jsi zatčen za přepadení dostavníku z Pine City.
Chceš něco říct?
Nesnáším hnůj.
Podívej!
Ano!
- Vlak! - Stihneme to?
Musíme je zastavit u Kojotího průsmyku.
Hej, pane. Pane Eastwoode.
- Tady máte svou pistoli, pane. - Díky, chlapče.
Seamusi.
Má cenu 12$. Ještě se z ní nestřílelo.
- Možná ji vyměním za novej klobouk. - Správně! Dej pozor na kluka!
Dám!
Emmette!
"Stroj času."
Honem!
- Jeď! - Podej mi ruku!
Honem!
Honem, Marty.
Honem. Jdeme.
Nasadíme si masky.
- Ruce vzhůru! - To je přepadení?
To je vědecký experiment.
Zastavte vlak, než dojedete k výhybce.
- Doktore! - Odpojte vagóny od tendru!
Po tomhle jsem toužil celý život.
Co je tohle?
Moje speciální polena. Lisované dřevo s antracitovým prachem,
které hoří lépe a déle.
S nimi nebudu muset přikládat.
Začnou hořet postupně,
oheň bude silnější, zvýší tlak v kotli...
a vlak pojede rychleji.
Můžeme!
Emmette!
Marty, jsou zapojené časové okruhy?
Ano!
Zadej cílový čas:
27. října 1985, 11.00.
Hotovo. Jedeme rychlostí 40 km/h.
Přikládám speciální polena.
Nový palubní přístroj nám řekne, jaká je teplota v kotli.
Barevné kontrolky ukážou, kdy začnou hořet jednotlivá polena.
Zelená, žlutá a červená.
Po každé výbuchu přijde náhlé zrychlení.
Doufám, že dosáhneme 140 km/h dřív, než střelka přesáhne 2000.
Proč? Co se stane pak?
Celý kotel vybuchne!
Skvělý!
- Jsme na 55 km/h! - Dobře, Marty.
Jdu za tebou!
Emmette!
Honem.
Radši se něčeho držte. Každou chvíli bouchne žluté poleno!
Jejda.
Přes 65 km/h!
Emmette!
Přes 70 km/h! Pojďte!
Osmdesát.
Emmette!
Claro!
Miluju tě!
- Co se děje? - To je Clara! Je ve vlaku!
Clara? Skvělý.
Je v kabině! Vracím se pro ni!
Větrný mlýn!
Doktore! Jedeme přes 80 km/h! Nestihnete to!
Tak ji vezmeme s sebou! Hlas mi rychlost!
Claro, vylez sem za mnou!
- Nevím, jestli to dokážu! - Dokážeš!
Jen se nedívej dolů!
To je ono!
95 km/h!
Vedeš si dobře! Pěkně s klidem!
Honem!
- Ještě kousek! - Nemůžu! Bojím se!
- 110 km/h! - Pokračuj, Claro!
Honem! Vedeš si dobře!
Pojď! Pěkně s klidem!
Nedívej se dolů! To je ono! Vedeš si dobře!
Vybuchne červené poleno!
Claro!
Emmette!
Snažím se tě chytit!
- Drž se, Claro! - Nemůžu!
POULlČNÍ VZNÁŠEDLO
Pošlu vám vznášedlo!
Pozor, Marty!
Pomoc, Emmette!
Drž se!
Jste připraven, doktore?
Chytejte!
Jo!
KONEC KOLEJÍ
Emmette!
Claro!
27. ŘÍJNA 1985- CÍL
EASTWOODOVA ROKLE
Tak, Doktore,
a je po autě.
Přesně jak jste chtěl.
APARTMÁ LYON
- Hej, vypadni, blbečku... - Klid, Biffe!
Nechtěl jsem tě vystrašit. Nepoznal jsem tě.
- Co to sakra děláš? - Dávám druhou vrstvu.
Hraješ si na kovboje?
Pojďte, přijdeme pozdě na oběd.
Tati, nebudou to rezervovat celý den.
Nemůžu najít brýle.
- Lorraine, nevidělas je? - Máš je v semišovém saku, miláčku.
Marty, co je? Mysleli jsme, žes jel k jezeru.
- Tohle jsi měl u jezera? - Díky bohu jste všichni v pořádku.
Kdo si myslíš, že jsi? Clint Eastwood?
Správně. Musím za Jennifer.
- Ten klobouk se mi líbí. - Díky, Biffe.
Jennifer.
Marty.
Měla jsem hrozný sen.
Ten sen byl tak skutečný.
Byl o budoucnosti.
O nás.
A tys dostal padáka.
Počkej. Jak to, že jsem dostal padáka?
Hilldale.
Hilldale! Tady bydlíme.
Vlastně tu budeme bydlet.
Jednou.
Byl to jen sen, ne?
Velkej M.
- Jak se vede, McFlyi? - Ahoj, Needlesi.
Pěkný auto. Uvidíme, co dokáže.
- Na zelenou. - Ne, díky.
Co je? Jsi srab?
- Marty, nedělej to. - Něčeho se drž.
- No tak! - Jedem!
Jo, jeď!
To jsi udělal schválně?
Jo. Nejsem tak hloupej, abych s tím pitomcem závodil!
Ježíši! Teď bych najel do toho rolls-royce.
MÁŠ PADÁKA!
Zmizelo to.
Máš pravdu. Moc toho nezbylo.
Doktor se už nikdy nevrátí.
Bude mi chybět.
Co to sakra je?
- Doktore! - Marty!
Pohání ho pára!
Seznam se s mou rodinou. Claru už znáš.
- Ahoj, Marty! - Madam!
A tohle jsou naši kluci:
Jules a Verne.
Chlapci, tohle jsou Marty a Jennifer.
- Doktore, myslel jsem, že už vás neuvidím. - Dobrý vědec nikdy nezahálí.
Musel jsem se vrátit pro Einsteina...
a nechtěl jsem, aby sis kvůli mě dělal starosti.
Přivezl jsem ti suvenýr.
To je skvělý, Doktore.
Díky.
Pane Browne, tenhle nápis jsem si přinesla z budoucnosti...
a teď zmizel.
Samozřejmě že zmizel.
Co to znamená?
To znamená, že vaše budoucnost ještě není rozhodnuta.
Žádná budoucnost.
Vaše budoucnost bude taková, jakou si ji uděláte. Tak se oba dva snažte.
To si pište, Doktore!
Ustupte!
Tak, chlapci, připoutejte se!
Kam teď pojedete? Zase do budoucnosti?
Ne. Tam už jsem byl.
KONEC