Downloaded From www.AllSubs.org
Klockan är 06:42, Diane.
Sov dåligt.
Jag drömde att jag åt en stor, smaklös karamell.
När jag vaknade tuggade jag frenetiskt på en av öronpropparna.
Därav smaklösheten.
Jag borde vara lite försiktigare med kaffet efter maten.
lhållande värk i revbenen.
Det behandlar jag med femton minuter yoga varje morgon.
Efter det övergår smärtan tack och lov-
- till en avlägsen plats i medvetandet.
Idag börjar jag med huvudstående.
Nu är jag upp och ner, Diane.
Medvetandet börjar kännas poröst.
Dagens uppgifter hamnar i fokus, objekt kristalliseras.
Jätten hade rätt. Jag glömde nåt.
Till min detektiv
"Jag har dragit norrut. Jack kanske vet. Kram, Audrey."
Twin Peaks Polisstation
Jag trodde vi tappade dig i Kalispellskogen.
Två pensionerade skolfröknar bor grannar med Palmers.
De minns ingen gråhårig man.
Tre kannor kamomillte krävdes för det.
Det påminner mig... ursäkta.
- Visst. - Tack.
Fortsätt leta efter den enarmade.
Sheriffen, jag ville säga hej då.
Jag åker ner till Takoma över några dagar.
Till syster Gwen och hennes Larry som fick barn i förra veckan.
- Okej. - Gwen fick barn, alltså.
Larry är pappan. Minns du? Det blev en pojke.
Så snart ersättaren kommer-
- visar jag henne hur allt funkar.
- Det är bra, Lucy. - Och...
- Vi har allt under kontroll. - Nej, hon borde varit här, redan.
- Jag kan vänta och visa henne. - Oroa dig inte, åk bara.
Ibland kan inte ersättarna så mycket.
Allt är under kontroll.
Trevlig resa, Lucy.
Tack.
God morgon, Coop.
- Vad står det på vår låda? - Den behövs inte.
Vi får överraska dem. Jag vet var Audrey är.
Ni ser "porto-patienten" här med vilken ni kan förflytta mr Johnson.
Han kan till och med komma ut-
- och uppleva det han uppfattar, av naturen.
Min kusin Leo ska uppleva så mycket som möjligt av livet.
Det är därför vi är här.
- Mr Pinkle, installerar ni en ramp? Ja, visst.
Jag har faktiskt redan lite plywood.
En fururamp som jag tänkte installera i morgon.
Bra förslag. Nu tror jag att vi är klara här.
Sådär, ja.
En ny rynka.
Den funkade så bra igår. Kom igen!
Ibland måste man slå till.
Maskiner är som kvinnor, som vi brukar säga.
Gick det bra, Bobby?
Kan du fixa en drink till mr Pinkle, Shelly?
En utan socker, tack.
Pinkle, Pinkle...
Den här prylen är en dödsfälla. Han ska leva.
Försäkringsbolagen är inga spelmaskiner.
När vår andel är räknad finns bara råd med den här, eller rullstol.
Tack så mycket.
Tack.
Bobby?
- Jag ska träffa advokaten. - Förhören är idag, eller hur?
Ett ögonblick, bara!
Bobby...
Är det okej med oss?
Sådär, ja. Kom och titta.
Nu funkar den fint.
Kom ut med mig. Han hittar själv.
Det här går bra, Bobby. Oj, nu räcker det.
Okej, inte så bra kanske.
Bobby?
Bob! Jag når inte kontrollen härifrån!
Mr Palmer säger sig vara oskyldlig till mord.
Försvaret begär borgen.
Vi har samlats här för att avgöra om borgen kan accepteras.
Herr åklagaren.
Vi, staten Washington, yrkar på avslag.
Först och främst på grund av allvaret i det brott han står anklagad för.
För det andra, brottets karaktär av att ha varit överlagt.
Och för det tredje, mr Palmers instabila psyke-
- under den tid som följde på hans dotters död.
Sheriff Truman talar för försvaret.
Herr ordförande...
Leland Palmer är välkänd, omtyckt och respekterad i samhället.
Sedan generationer.
Hans farfar, Joshua Palmer, kom hit med sin familj för över 75 år sedan.
Herr ordförande, ingen kan förstå-
- hur det är att förlora en dotter.
Det var allt.
Tack, sheriffen.
Mr Lodwick, kan ni komma...
Jag tror jag kan sälja den här.
Tidningarna verkar gilla domstolsskisser.
Ja. Men pröva att ha med lite mer av ansiktet.
...högborna kommun och den ofördärvade naturen...
- Det var bara en tanke. - Bra, tack, sheriffen.
...den åtalade släpps på eget renommé.
Leland, som du vet innebär det att du inte får lämna staden.
Och att du måste låta sheriffen veta var du befinner dig.
Sid, kollar du i kalendern efter ett datum för mr Palmers rättegång.
Så snart som möjligt.
Hej.
Tack.
Vad döljer sig bakom de där blåa ögonen idag?
Jag har ett förslag.
Du kan få använda mitt liv, till en del av din levande roman-
- om du låter mig läsa Lauras dagbok.
Lockande.
Jag läser den för dig, utan att den flyttas från det här rummet.
Godtagbart.
- Börjar du? - Visst.
Vilket kap!
Donna...
...Hayward.
- Börja. - Okej.
Jag föddes i Twin Peaks.
Min far är doktor och tog själv hand om förlossningen.
- Var kommer du ifrån? - Jag växte upp i Boston.
Eller, jag växte upp i böckernas värld.
Det finns sånt man bara hittar i böcker.
Det finns sånt man inte hittar alls.
Men vi drömmer om att hitta dem i andra människor.
Fortsätt.
Våra drömmar kanske är sanna.
Min tur.
Vad gör du?
Jag kanske läser den här utanför, på gräset.
Snälla.
Jag började just.
Följ med.
Kom, vad är du rädd för?
- Kom. - Snälla?
Ge tillbaka den där.
Harold?
Jag är ledsen.
Fortsätt med bevisföringen.
Ni börjar, mr Racine.
Som ni ser här på EEG: n...
Den här grafen här, från mitt eget huvud, visar en normal kurva.
Protest mot ordvalet "normal".
Han är nära nog normal. Protesten avslås.
Den här grafen kommer från mr Johnson.
Den visar på minimal aktivitet.
Tidigare medicinska rapporter har visat på mr Johnsons hjärnskador.
För närvarande är han inte ens klar nog att göra ett enkelt CST-test.
Vi hävdar därför...
Att höra denna person vore ett hån mot rättssystemet.
Den stackars unge mannen skulle inte ens uppfatta processen.
Herr åklagaren.
Jag vet att Leo Johnson inte mår så bra.
Det kan verka fånigt att pröva honom i rätten.
Men en rättegång gör mer än att straffa brottslingen.
Det för också med sig känslan av rättvisa, vedergällning...
Ett av brotten Leo Johnson misstänks för-
- mordet på Laura Palmer, är av en art som kan skada en hel stad.
Så länge Leo Johnson andas...
- Okej. ...bör hans skuld prövas.
Den här staden vill lösa det här...
Ja, okej...
...sätt dig ner, mr Lodwick.
Nu kan ni hämta andan.
Jag behöver överlägga detta.
Mr Cooper, sheriff Truman...
...vill ni hedra mig med ert sällskap.
Sid, kan du ordna tre svarta Yukon sucker punch?
Ja, herr ordförande.
Lodwick stod verkligen på sig.
Jag förväntade mig inte att han skulle trycka på så.
Cooper. Var det Leo Johnson?
Nej, sir. Det tror jag inte.
Harry...
Hur är det nere på stan?
Vill folk ha rättegång eller en lynchning?
De vill ha den skyldige inför rätta.
De behöver inte en cirkus.
Och den här stackaren verkar vara ett kålhuvud.
Vad tänker du, Cooper?
Jag känner att mördaren kommer att gripas.
Var försiktiga med de här. De smyger på en.
Jag tänker förklara Leo Johnson oförmögen att ställas inför rätta.
När det är medicinskt möjligt skickas han hem.
Vill du berätta det för den unga damen, Harry?
Tack, Clinton.
- Hur länge har du varit här? - Tolv dagar, sir.
- Det blir inget åtal - Inte!?
Leo kommer hem.
Jag förslår att du håller ögonen på skogen.
Skogarna är fantastiska här.
Men märkliga.
Tack.
BIG EDS BENSINMACK
Vill du ha nåt?
- Vem är du? - Vem jag är?
Går du i high school?
- Ja. - Det tog en liten stund.
- Inte i nån av mina klasser. - Sätt dig ner, jag hämtar en drink.
Nej, jag hämtar.
- Var är mamma och pappa? - De har rest bort.
Okej.
Doktor Hayward säger att jag ska låta det gå.
Låt doktor Jacoby träffa henne.
Nej, han är på Hawaii och vilar ut efter hjärtattacken.
Den bara föll rätt ner.
DET STORA NORRA
Mr Tojamura är här.
Mister vem då?
Förlåt.
- Har ni bokat ett möte, mr... - Tojamura.
Jag representerar en asiatisk investmentbank.
Vi har ett erbjudande...
...för Ghostwood projektet.
Jag har här papper från banker i Tokyo som är redo att sätta igång.
Det låter intressant.
Men tyvärr måste jag springa till en konferens om nån minut.
Jag har prospekt här.
- Senare, kanske. - Och smak.
Fem-
YOSHITA BANK LTD 5 000 000 dollar
- miljoner!
Jag skulle vilja lämna de här.
Möte.
Arigato, Tojamura-san.
Cooper är på väg.
Ni har ett samtal från Kanada, mr Horne.
- Vårt samtal? - Ja.
Nu kom du nära.
- Benjamin Horne. - Är ni redo att spela?
Audrey.
- Jag vill tala med min dotter. - Inte i kväll.
En gång på andra sidan gränsen-
- åtta km öster om Grand Fork, på vägen mot Castlegar-
- finns en bar som heter The Colombian.
Bakom den finns ett nedlagt tivoli. Gå till karusellen.
Lämna portföljen vid hästen utan huvud.
Vid midnatt. Ensam.
Jag skickar min medarbetare.
Sedlar i samma nummerserie, som du ville.
Min dotters liv ligger i dina händer.
Håll dig nära telefonen.
Följ efter honom.
Se till att både han och pengarna levereras elegant.
- Hämta hem Audrey. - Ska inte Cooper göra det?
Cooper kommer inte tillbaka.
Om du klarar det-
- ta med både Audrey och portföljen tillbaka.
Fem miljoner dollar.
Så ska en dagslön se ut.
Skynda dig när du kommer in i Harolds lägenhet.
Det är läskigt.
Lauras dagbok ligger i ett hemligt fack i botten på bokhyllan.
Jag tror att det är nån grunka på höger sida...
...som får hyllan att skjuta ut och ner.
Alla block är lika, utom Lauras, som är mindre, med röda pärmar.
Hur ska du få ut honom?
Inte ut, bara till hallen. Jag signalerar genom fönstret.
Dörren är öppen.
- Jag trodde du gillade honom. - Det gör jag.
Okej.
Räck över portföljen, Cooper.
Jag tar den.
Ben Horne, då?
Han släpper kontrollen över One-Eyed Jack's.
- Det är ditt. - När hans dotter är död?
Du gillar en god stek men vill inte veta hur den hamnade på tallriken.
Du måste ta dina affärer på allvar, Blackie.
Hur ska du göra med tjejen?
Voilà.
- Sover hon? - Drömlandet.
Kom hit, sätt dig.
I rummet brevid drömmer hon om fiskar-
- i mörka sjöar och slingriga alger.
Blackie, då?
- Om vi blir kära... - Vi har vårt roliga i kväll.
Kyss mig.
Okej.
Okej, hej då.
- Laboratoriet. - Jag ringer om några tester.
Jag skulle ringa...
- Vad gällde det för test, sir? - Vad det är för?
Ja, sir.
Det var en analys av sperma. Brennan, Andy.
- Jag hörde inte. - Förlåt, Brennan, Andy.
Okej, doktorns analys är Oligosperma, sir.
Kan du ta det lite långsammare? Jag vill skriva ner det.
- Oligosperma. - O-li-go-sperma.
- Just det. - Det låter hemskt.
- Har jag det? - Nej, sir, du har haft det.
Jaså.
- För få spermier. - Bra, sir.
Menar du att jag är frisk?
Doktorn säger att det är fler än tre män...
Doktorn säger att det är fler än tre män på en fisketur...
...de är en hel jävla stad. ...hel jävla stad.
- Just det, sir. Förstod du? - Jag förstår.
Att de inte är verkliga.
- Okej, sir, jag har en annan... - Visst, tack.
- Det var så lite. - Tack så hemskt mycket.
Jag är en hel jävla stad!
Jag är en hel jävla stad.
Fråga inte.
Var var vi?
Huvudbaren och välkomstrummet. Casinot och mötesrummet här.
- Här då, Blackies kontor? - Vi får se när vi kommer dit.
Den enarmade bor på Robins Motel på väg 9.
Ingen har sett honom på en eller två dagar.
Rummet ser ut som om nån har bott där.
Jag hittade det här. Samma drog som sist, luktar djupt, konstigt.
Vi väntar på Alberts analys. Bra jobbat.
Hawk... Vi ses i morgon.
Okej.
Vi närmar oss bakdörren från skogen.
Där innanför finns trappor ner mot arbetsrummen.
Jag gissar att de håller Audrey där.
Hur stark är bevakningen?
Några vakter inne på casinot, troligen några till bakom.
Nu hämtar vi henne.
- God natt, Andy. - Bra jobbat.
"Gwen och Larry."
- Seattle Abortklinik. - Hej, jag s... vad?
Seattle abortklinik.
Herregud.
En kaffe att ta med, tack.
Hej.
Stor, tack.
- Har du träffat Donna idag? - Nej, ledsen.
- Har du? - Nej.
- Vad är det med kaffet? - Kaffet?
Det är till farbror Leland.
Har ni inte kaffe hemma?
Jag kan inte prata nu, James.
- Jag måste gå. - Du måste gå.
- Vart ska du? - Hem. Hej då, James.
Donna Hayward... Den sjunde mars, tisdag...
...andra gången.
Kära dagbok. Det här hände för länge sen.
Jag var omkring tretton år. Fjorton kanske.
Jag och Laura satte på oss våra tajtaste, kortaste kjolar. För tajta.
Laura övertalade mig.
Vi skulle till vägkrogen och träffa killarna.
Deras namn var... Josh...
...Rick... och Tim.
De var omkring tjugo år.
De var snälla.
De fick oss att känna oss äldre.
Rick frågade om vi ville festa.
Och Laura sa ja.
Plötsligt kände jag en knut i magen.
När Laura hoppade upp i lastbilen med Rick stack jag.
En bäck i skogen.
Fullmåne, tror jag. Blekt och ljust.
Laura dansar runt bland killarna.
Hon börjar röra höfterna.
Fram... och tillbaka.
Rick börjar klappa, men Tim gör ingenting. Bara tittar.
Det gör mig arg, på nåt vis.
Jag säger: "Vi sticker och nakenbadar!"
Vi tar av oss kläderna. Jag vet att killarna tittar.
Laura börjar kyssa Josh och Rick.
Jag vet inte vad jag ska göra, så jag simmar bort.
Jag vill springa, men det gör jag inte.
Tim simmar ut till mig.
Han kysser mig hand... och sen mig.
Jag känner den kyssen ännu.
Hans läppar är varma och söta.
Mitt hjärta hoppar.
Han pratar med mig, men jag hör inte.
En kram och en kyss.
Sen såg jag honom aldrig igen.
Det var första gången jag blev kär.
- Det är allt. - Det var vackert, Donna.
Jag har honom.
Harry.
Vänta här, Harry.
Nej, återvändsgränd.
- Två. - Audrey?
Inget dåligt sätt att sluta på, trots allt.
Nej, vackert.
- Är hon ensam? - Hon är med Nancy.
Vad gör hon som jag inte kan?
Nåt nytt.
Många tänker sig att orkidéer växer på ångande, exotiska platser.
Men de växer var som helst. Det handlar bara om vatten och ljus.
- Den är vacker. - Här, titta.
Fuktigheten är det viktigaste.
Alltså, att kontrollera den.
För mycket fuktighet är att bjuda in sjukdomar.
Tre sepaler och tre petaler.
Den nedre petalen är formad som en underläpp.
Den kallas labellum.
Så skör.
Det är en landningsbana, för pollinerande insekter, faktiskt.
Romantiskt, eller hur?
Ursäktar du mig ett ögonblick?
Hej.
Kan du föra mig till Audrey Horn, tack.
- Jag tror inte hon är anträffbar. - Vi kollar det.
Det var inte min idé, okej?
- Du är bara kött på kroken för dem. - Tyst.
Audrey, hör du mig?
Mina böner.
Jag ska ta dig härifrån, Audrey.
Nej.
När du lämnar mig, med en kyss.
Om det är så du vill ha det.
Släpp vapnet. Långsamt.
Vänd er om.
Tur att ni aldrig håller nåt hemligt.
Det var skottlossning. Truman och Cooper har er dotter.
Nu... vem har vi här?
Monsieur Lodwick, riksåklagaren...
- Är det nåt fel? - Nej. Du skrämde mig bara.
Kom.
Berätta om den här orkidén.
Nej, du förstår inte.
Maddie!
Vänta!
Vill du ha hemligheter?
Är det vad det handlar om?
Jag kanske kan hjälpa er.
Vet ni den ultimata hemligheten?
Vill ni veta vad Laura visste?
Att veta vem som dödade dig.
Downloaded From www.AllSubs.org