"‏שמעו מה קורה בעמקי המצולות,‏ של הים הסוער הגדול,‏
"‏משוך ימינה,‏ חזק!‏
"‏היזהר,‏ מלח,‏ בנות הים מחכות,‏
"עמוק בין גלי הים.‏.‏.‏"
האין זה נפלא?‏ אוויר הים המלוח,‏ הרוח הנושבת בפניך.‏
יום מושלם להיות בים.‏ -‏כן,‏ נהדר.‏
רוח טובה וחזקה וים שקט למדי.‏
כנראה שהמלך טריטון במצב רוח ידידותי היום.‏
המלך טריטון?‏ -‏מלך בני הים,‏ בחור.‏
חשבתי שכל מלח טוב מכיר אותו.‏
בני הים.‏
אריק,‏ אל תשים לב לסיפורי הים האלו.‏
אלה לא סיפורים,‏ זו האמת.‏
אני אומר לך.‏ הם גרים במצולות הים.‏
"עמוק בין גלי הים.‏.‏.‏"
"בת הים הקטנה"
הוד מעלתו,‏ המלך טריטון.‏
לכבוד הוא לי להציג את מלחין החצר
הוראציו פלוניוס איגנציוס קרוסטציוס סבסטיאן.‏
אני מצפה בכיליון עיניים למופע,‏ סבסטיאן.‏
הוד מעלתו.‏
זה יהיה המופע הטוב ביותר שניצחתי עליו אי פעם.‏
בנותיך יהיו יוצאות מן הכלל.‏
כן.‏
ובמיוחד אריאל הקטנה שלי.‏ -‏כן,‏ כן.‏
יש לה קול נפלא.‏
לו רק הייתה באה לחזרות מדי פעם.‏
"‏אנו בנות המלך טריטון,‏
"‏אב נכבד שביטא את אהבתו בשמותינו הנאים.‏
"‏אקווטה.‏
"‏אנדרינה.‏
"‏אריסטה,‏ אטינה.‏
"‏אדלה,‏ אלאנה,‏
"‏והצעירה בבכורה המוזיקלית שלה,‏
"‏אחותנו השביעית הקטנה,‏ הנה אנו מציגות אותה
"‏בשיר שסבסטיאן כתב,‏ קול פעמונים קולה.‏.‏.‏
"זו אחותנו ארי.‏.‏.‏"
אריאל!‏
אריאל,‏ חכי לי.‏
פלאונדר,‏ הזדרז!‏
את יודעת שאני לא יכול לשחות מהר כל כך!‏
הנה זה.‏
נפלא,‏ לא?‏
כן,‏ בטח.‏ זה נהדר.‏ עכשיו בואי נסתלק מפה.‏
אתה לא מתכוון להירתע עכשיו,‏ נכון?‏
מי?‏ אני?‏ מה פתאום.‏
פשוט.‏.‏.‏ נראה פה רטוב.‏
ואני חושב שהצטננתי.‏
אני משתעל.‏
טוב,‏ אני נכנסת.‏
אתה יכול להישאר פה ולהשגיח מפני הכרישים.‏
בסדר,‏ לכי.‏ אני אשאר.‏.‏.‏
מה?‏ כרישים?‏ אריאל.‏
אריאל,‏ אני לא יכול.‏.‏.‏ אני מתכוון.‏.‏.‏
אריאל,‏ הצילו!‏
הו,‏ פלאונדר!‏ -‏אריאל.‏
את באמת חושבת שיש כרישים בסביבה?‏
פלאונדר,‏ אל תהיה דגיג פחדן.‏
אני לא פחדן.‏
זה נהדר.‏ אני ממש מת על זה.‏
ריגושים,‏ הרפתקאות,‏ סכנות אורבות בכל פינה.‏
אריאל!‏
אתה בסדר?‏ -‏כן,‏ בטח.‏ אין בעיה.‏ אני בסדר.‏
אלוהים!‏
ראית אי פעם משהו נפלא כל כך?‏
מגניב.‏ אבל מה זה?‏
אני לא יודעת,‏ אבל בטח סקאטל ידע.‏
מה זה היה?‏ שמעת משהו?‏
מעניין מה זה?‏ -‏אריאל!‏
פלאונדר,‏ אתה מוכן להירגע?‏
לא יקרה שום דבר.‏
כריש!‏ אנחנו נמות!‏
אוי,‏ לא!‏
בריון מגודל!‏
פלאונדר,‏ אתה באמת פחדן.‏
לא נכון.‏
"1492.‏.‏.‏"
סקאטל.‏
בת ים בצד שמאל.‏
אריאל,‏ מה שלומך,‏ ילדונת?‏
איזו שחייה.‏ -‏סקאטל,‏ תראה מה מצאנו.‏
היינו בספינה טרופה והיה מפחיד נורא.‏
חפצים אנושיים,‏ מה?‏ תראו לי.‏
תראו את זה.‏
זה משהו מיוחד.‏ יוצא דופן ביותר.‏
מה?‏ מה זה?‏ -‏זה גיל-‏קרקפת.‏
בני אדם משתמשים במכשיר הקטן הזה
ליישר את השיער.‏
הנה,‏ סיבוב קטן פה ומשיכה שם.‏ זהו זה.‏
יש לך עיצוב שיער חינני
שבני אדם משתגעים עליו.‏
גילקרקפת!‏
ומה עם זה?‏
את זה לא ראיתי כבר שנים.‏
זה נפלא.‏
שפורפר עצני מאונפף.‏
מוצא השפורפר בתקופה הפרה-‏היסטורית
כשבני האדם נהגו לשבת
ולבהות זה בזה כל היום.‏
שעמום נוראי.‏
כך שהם המציאו את השפורפר כדי שישמיע מוזיקה נעימה.‏
הרשו לי.‏
מוזיקה.‏.‏.‏
זה תקוע.‏ -‏אוי,‏ המופע.‏ אלוהים.‏
אבא שלי יהרוג אותי.‏ -‏המופע היה היום?‏
אולי אפשר להכין מזה עציץ.‏
אני מצטערת,‏ אני חייבת ללכת.‏ תודה,‏ סקאטל.‏
מתי שתרצי,‏ מותק.‏ מתי שתרצי.‏
כן,‏ מהרי הביתה,‏ נסיכה.‏
לא נרצה לפספס את החגיגה של אבא,‏ נכון?‏
חגיגה,‏ ממש.‏
בזמני,‏ היו לנו משתים נפלאים,‏
כשאני גרתי בארמון.‏
ותראו אותי עכשיו.‏
לא נשאר ממני כלום.‏
מוחרמת בגלות וגוועת ברעב,‏
בשעה שהוא והדגיגים העלובים שלו חוגגים.‏
בקרוב אתן להם סיבה טובה לחגיגה.‏
פלוסהאם,‏ יסהאם.‏
אני רוצה שתעקבו מקרוב
אחר בתו הקטנה והיפה.‏
היא עשויה להיות המפתח שלי לחיסולו של טריטון.‏
אני לא יודע מה נעשה אתך,‏ גברת צעירה.‏
אבא,‏ אני מצטערת.‏ שכחתי.‏
כתוצאה מהתנהגותך חסרת האחריות.‏.‏.‏
התנהגות חסרת אחריות ופזיזה.‏.‏.‏
החגיגה כולה.‏.‏.‏
ובכן,‏ היא נהרסה.‏ זה הכול.‏ נהרסה לחלוטין.‏
המופע הזה אמור היה להיות שיא הקריירה המכובדת שלי.‏
כעת,‏ הודות לך,‏ הממלכה כולה לועגת לי.‏
אבל זו לא הייתה אשמתה.‏
בהתחלה,‏ הכריש רדף אחרינו.‏
כן.‏ כן.‏.‏.‏ וניסינו.‏.‏.‏ אבל לא יכולנו והוא.‏.‏.‏
ואנחנו.‏.‏.‏ ואז הגענו למקום מבטחים.‏
ואז בא השחף הזה והחל לפטפט.‏.‏.‏
שחף?‏ מה?‏ עלית שוב אל פני הים,‏ נכון?‏
נכון?‏ -‏לא קרה שום דבר.‏
אריאל,‏ כמה פעמים נצטרך לחזור על זה?‏
היית עלולה להיחשף לעיניו של אחד הברברים האלה,‏ בני האדם.‏
הם לא ברברים.‏ -‏הם מסוכנים.‏
את חושבת שאני רוצה לראות את בתי עולה בחכת טורף דגים?‏
אני בת 16.‏ אני כבר לא ילדה.‏
אל תדברי אליי כך,‏ גברת צעירה.‏
כל עוד את חיה באוקיינוס שלי,‏ את תצייתי לכללים שלי.‏
אבל אם רק תקשיב.‏.‏.‏ -‏אף מילה.‏
ואני לא רוצה לשמוע לעולם שעלית שוב אל פני הים.‏
ברור?‏
מתבגרים.‏ חושבים שהם יודעים הכול.‏
אתה נותן להם אצבע,‏ והם לוקחים את כל הסנפיר.‏
אתה חושב שהחמרתי איתה יתר על המידה?‏
לא ולא.‏
לו אריאל הייתה בתי,‏ הייתי מראה לה מי הבוס.‏
בלי גיחות אל פני הים ושטויות כאלה.‏
לא,‏ אדוני.‏ היית מחזיק אותה קצר.‏
אתה צודק בהחלט,‏ סבסטיאן.‏ -‏כמובן.‏
אריאל זקוקה להשגחה צמודה.‏ -‏צמודה.‏
מישהו שישגיח עליה,‏ ישמור שלא תיקלע לצרה.‏
כל הזמן.‏ -‏ואתה בדיוק הסרטן המתאים.‏
איך אני מכניס את עצמי למצבים כאלה?‏
אני צריך לכתוב סימפוניות,‏
לא להיסחב אחרי נערה מרדנית.‏
מה היא מתכננת?‏
אריאל,‏ את בסדר?‏
לו רק יכולתי לגרום לו להבין.‏
אני פשוט לא רואה את הדברים כמוהו.‏
אני לא מבינה איך עולם שבו נוצרו חפצים נפלאים כל כך
יכול להיות רע.‏
"‏רק התבונן,‏ כאן הם כולם,‏
"‏אוסף נפלא,‏ כל פריט בו מושלם
"‏ואז תאמר שרק לי
"‏יש הכול בעולם.‏
"‏כאן המטמון,‏ זה אוצרי,‏
"‏מערה אחת מלאה בפלאים.‏
"‏העף פה מבט ותחשוב
"‏כן,‏ יש לה הכול.‏
"‏משחקים ומיני שעשוע,‏
"‏ודברים משונים עד מאוד
"‏אתה רוצה מה-‏שממים,‏ יש לי עשרים,‏
"‏אך למי אכפת,‏ זה לא חשוב,‏
"‏אני רוצה יותר.‏
"‏רוצה להיות עם בני אדם,‏
"‏רוצה לראות איך רוקדים בשניים
"איך מהלכים על.‏.‏.‏"
איך קוראים לזה?‏ רגליים.‏
"‏עם סנפירים לא תגיע רחוק
"‏כדי לרקוד,‏ להלך,‏ נחוצות רגליים
"ולשוטט ככה סתם ב.‏.‏.‏"
מה המילה הזו?‏
"‏רחוב.‏
"‏שם הם הולכים,‏ שם הם רצים,‏
"‏שם הם בשמש מתרוצצים,‏
"‏חופשיים כמו הרוח,‏ הלוואי שיכולתי
"‏להיות חלק מעולמם.‏
"‏מה לא אתן אם רק אזדמן
"‏מחוץ למים,‏
"‏הון אשלם ליום שלם
"‏על חול חמים.‏
"‏אני בטוחה שביבשה הם מבינים
"‏אך לא מענישים את הבנות.‏
"‏נשים צעירות ומבריקות שנמאס להן לשחות,‏
"‏מוכנות לעמוד,‏
"‏מידע בני האדם מוכנות לשאוב,‏
"‏אציג להם שאלות ואקבל תשובות,‏
"‏מהי אש ומדוע היא.‏.‏.‏
"‏מה המילה?‏
"‏בוערת.‏.‏.‏
"‏מתי תורי?‏ הרי אוהב
"‏לתור את החוף שם למעלה.‏
"‏מעל גלי הים,‏
"‏הלוואי ויכולתי
"‏להיות חלק
"מאותו עולם.‏.‏.‏"
סבסטיאן.‏
אריאל,‏ מה את?‏ איך יכולת.‏.‏.‏ מה כל זה?‏
זה רק האוסף שלי.‏
אני מבין.‏
האוסף שלך.‏ אם אבא שלך היה יודע על המקום הזה.‏.‏.‏
אתה לא תספר לו,‏ נכון?‏
בבקשה,‏ סבסטיאן.‏ הוא לעולם לא יבין.‏
אריאל,‏ את נמצאת פה תחת לחץ רב.‏
בואי אתי.‏ אקח אותך הביתה ואכין לך משהו חם לשתות.‏
מה אתה חושב.‏.‏.‏ -‏אריאל?‏
אריאל?‏
אריאל,‏ מה את.‏.‏.‏
בחיי המדוזות!‏
אריאל?‏ אריאל.‏ חזרי,‏ בבקשה.‏
מקס,‏ בוא הנה!‏
בוא הנה,‏ כלבלב.‏ מה אתה עושה,‏ מקס?‏
בוא,‏ מקס.‏
כלב טוב.‏
היי,‏ מותק.‏ יופי של הצגה,‏ מה?‏
סקאטל,‏ תהיה בשקט.‏ הם ישמעו אותך.‏
הבנתי אותך.‏
אנחנו אמיצים,‏ מה?‏ יצאנו למסע תגליות.‏
מעולם לא ראיתי בן אדם מקרוב כל כך.‏
הוא נאה מאוד,‏ נכון?‏
אני לא יודע.‏ הוא נראה לי קצת שעיר ומזיל ריר.‏
לא זה.‏
זה שמנגן בשפורפר.‏
שקט.‏
לכבוד הוא לי היום
להגיש להוד מעלתו,‏ הנסיך אריק,‏
מתנה מיוחדת ביותר,‏ יקרה מאוד
וגדולה במיוחד לכבוד יום הולדתו.‏
גרימסבי,‏ חתיכת תורן,‏ באמת שלא היית צריך.‏
אני יודע.‏
מזל טוב,‏ אריק.‏
בחיי,‏ גרים.‏
זה באמת משהו מיוחד.‏
כן,‏ הזמנתי את זה בעצמי.‏
מובן שקיוויתי שזו תהיה מתנת חתונה.‏
בחייך,‏ גרים.‏ אל תתחיל.‏
אתה עדיין כועס שלא התאהבתי בנסיכה מגלורהבן?‏
אריק,‏ זה לא רק אני.‏
הממלכה כולה רוצה לראותך
נשוי באושר לנערה המתאימה.‏
היא נמצאת במקום כלשהו.‏ אני פשוט.‏.‏.‏
פשוט עדיין לא מצאתי אותה.‏
אולי לא השקעת די מאמצים בחיפושים.‏
האמן לי,‏ גרים.‏ כשאמצא אותה,‏ אדע.‏
בלא ספק,‏ זה יכה בי.‏.‏.‏ בום!‏ כמו מכת ברק.‏
הוריקן מתקרב!‏
כולם לעמדות.‏ מתחו את החבלים!‏
איזו רוח משתוללת פה פתאום.‏
אריאל!‏
זהירות!‏
גרים,‏ תפוס.‏
מקס.‏
קפוץ,‏ מקס.‏ בוא,‏ כלבלב.‏ קפוץ.‏ אתה יכול,‏ מקס.‏
אריק.‏
"אבקת שרפה"
הוא.‏.‏.‏ מת?‏
קשה לומר.‏
אני לא חש בדופק.‏
לא,‏ הסתכל.‏ הוא נושם.‏
הוא יפה כל כך.‏
"‏מה לא אתן כדי לחיות לצדך?‏
"‏מה לא אשלם כדי להיות אתך?‏
"‏מה לא אעשה כדי לזכות בחיוכך?‏
"‏לאן נלך,‏ לאן נפנה,‏
"‏לו יכולנו לבלות את כל היום בשמש?‏
"‏רק אתה ואני ואז אהיה
"שלך לעולם.‏.‏.‏"
אריק?‏ אריק.‏
אתה ממש נהנה להתעלל בי כך
ולהעלות לי את לחץ הדם,‏ נכון?‏
נערה הצילה אותי.‏
היא שרה.‏
היה לה קול יפהפה.‏
אריק,‏ אני חושב שבלעת קצת יותר מדי מי ים.‏
נלך.‏ בוא,‏ מקס.‏
נשכח שהעניין הזה קרה בכלל.‏
מלך הים לעולם לא ידע.‏
אתה לא תספר לו.‏ אני לא אספר לו.‏ וכך אשאר בריא ושלם.‏
"‏איני יודעת מתי,‏ איני יודעת איך,‏
"‏אך אני יודעת שמשהו מתחיל כעת
"‏חכה ותראה,‏
"‏יום אחד עוד אהיה
"‏חלק
"מעולמך.‏.‏.‏"
הו,‏ לא.‏ אני לא יכולה לעמוד בזה.‏ זה קל מדי.‏
הילדונת מאוהבת בבן אדם.‏
ולא סתם בן אדם.‏ נסיך.‏
אבא שלה יתלהב מזה.‏
בתו המאוהבת והעקשנית של המלך טריטון
תהיה תוספת מקסימה לגני הקט.‏
אריאל,‏ חומד,‏ בואי צאי.‏
את מסתגרת שם כל הבוקר.‏
מה קרה לה בזמן האחרון?‏
בוקר טוב,‏ אבא.‏
מצבה ממש קשה.‏ -‏מה?‏ מה קרה לה?‏
זה לא ברור,‏ אבא?‏ אריאל מאוהבת.‏
אריאל?‏ מאוהבת?‏
טוב.‏ בינתיים הכול בסדר.‏
איני חושב שהמלך יודע.‏
אך לא יהיה קל לשמור על סוד כזה לאורך זמן.‏
הוא אוהב אותי.‏.‏.‏
לא אוהב.‏
אוהב.‏
ידעתי!‏
אריאל,‏ תפסיקי לדבר שטויות.‏
אני חייבת לראותו שוב.‏ הלילה.‏
סקאטל יודע איפה הוא גר.‏ -‏אריאל,‏ בבקשה.‏
רדי מהרקיע השביעי וחזרי למקומך הראוי בים.‏
אשחה לטירה שלו.‏ פלאונדר ישכשך סביב כדי למשוך את תשומת לבו.‏.‏.‏
המעמקים הם ביתך.‏
אריאל,‏ הקשיבי לי.‏
העולם האנושי שרוי בתוהו ובוהו.‏
החיים מתחת לפני הים טובים מכל מה שיש להם שם.‏
"‏מדשאת האצות של השכן תמיד נראה ירוקה,‏
"‏את חולמת לעלות ליבשה
"‏אך זו שגיאה גדולה.‏
"‏הביטי בעולם סביבך,‏
"‏פה במעמקים,‏
"‏דברים כה נפלאים סביבך,‏
"‏למה עוד תשתוקקי?‏
"‏בתוך הים,‏ בתוך הים,‏
"‏לנו כאן טוב כי פה כה רטוב,‏
"‏האמיני לי.‏
"‏שם על החוף,‏ הם עובדים כל היום,‏
"‏תחת השמש מתאמצים בלי סוף,‏
"‏בשעה שאנו מבלים בשחייה ומשחקים,‏ בתוך הים.‏
"‏כאן כל הדגים מאושרים,‏
"‏מתגלגלים בגלים,‏
"‏הדגים ביבשה לא מאושרים,‏
"‏הם עצובים כי בצנצנת הם כלואים,‏
"‏אך לדגים בצנצנת יש מזל,‏
"‏מצפה להם גורל אכזר,‏
"‏יום אחד כשאדונם ירעב,‏
"‏נחשי מי יופיע על הצלחת.‏
"‏הו,‏ לא.‏
"‏בתוך הים,‏ בתוך הים,‏
"‏איש אינו מכה בנו,‏ צולה אותנו ומכין מאתנו מרק.‏
"‏אותנו אנשי היבשה אוהבים לבשל,‏
"‏במצולות הים מרשתם נינצל,‏
"‏אין לנו בעיות,‏ החיים צפים להם
"‏בתוך הים.‏.‏.‏ -‏בתוך הים.‏.‏.‏
"‏החיים פה מתוקים,‏ לקצב המנגינה זורמים
"‏באופן טבעי.‏.‏.‏ -‏באופן טבעי.‏.‏.‏
"‏גם התריסנית והחידקן
"‏מצטרפים לחגיגה ומתחילים לנגן
"‏יש מצב רוח,‏ בואו לשמוע,‏ בתוך הים.‏
"‏הסלמנדרה מחללת,‏ הקרפיון פורט על נבל,‏
"‏דג הסנדל מנגן באס וכולם נשמעים מצוין.‏
"‏האוקונוס תוקע בחצוצרה,‏ הליבקית על הטובה,‏
"‏הפוטית היא מלכת הנשמה,‏
"‏התריסנית יודעת לנגן,‏ הבקלה על כלי מיתר,‏
"‏הטרוטה רוקד ומשתולל נקבת הנפוליאון שרה לה,‏
"‏דג הכסף והשפרוט יודעים איפה הכל קורה,‏
"‏איך דג הכדור מחצצר.‏.‏.‏
"‏כן,‏ בתוך הים.‏.‏.‏ -‏בתוך הים.‏.‏.‏
"‏בתוך הים.‏.‏.‏ -‏בתוך הים.‏.‏.‏
"‏כשהסרדין מתחיל לפזז,‏
"‏זו מוזיקה באוזניי.‏.‏.‏ -‏זו מוזיקה באוזניי.‏.‏.‏
"‏מה יש להם?‏ קרקע חולית.‏
"‏יש לנו להקת סרטנים.‏
"‏כל צדפה קטנה יודעת לאלתר כאן בתוך הים.‏
"‏כל חילזון קטן מפזז לו בלהט,‏ כאן,‏ תחת הים.‏
"‏כל שבלול קטן יודע לשאת את קולו,‏ כאן,‏
"‏לכן מדליק יותר במעמקים,‏
"‏יש לנו מזל כאן,‏ בין האלמוגים,‏
"בתוך הים.‏"
אריאל?‏
מישהו צריך למסמר את הסנפירים שלה לרצפה.‏
סבסטיאן!‏
סבסטיאן,‏ חיפשתי אותך בכל מקום.‏
הודעה דחופה ממלך הים.‏
מלך הים?‏
הוא רוצה לראות אותך מיד.‏ משהו בקשר לאריאל.‏
הוא יודע.‏
בוא נראה.‏
מי יכול להיות בן-‏הים בר המזל?‏
היכנס,‏ סבסטיאן.‏
אסור לי להתרגש.‏ אני חייב להישאר רגוע.‏
כן?‏
כן,‏ הוד מעלתך?‏ -‏סבסטיאן.‏
אני דואג לאריאל.‏
שמת לב שהיא מתנהגת מוזר לאחרונה?‏
מוזר?‏ -‏אתה יודע,‏ משוטטת לה,‏
חולמת בהקיץ,‏ שרה לעצמה.‏
לא שמת לב?‏
ובכן,‏ אני.‏.‏.‏
סבסטיאן.‏.‏.‏
אני יודע שהסתרת ממני משהו.‏
הסתרתי משהו?‏
בקשר לאריאל?‏
אריאל?‏ -‏מאוהבת?‏
ניסיתי לעצור בעדה,‏ מלכי.‏ היא לא הייתה מוכנה להקשיב.‏
אמרתי לה להתרחק מבני האדם.‏ הם רעים.‏
הם צרה צרורה.‏ -‏בני אדם?‏ מה עם בני האדם?‏
בני אדם?‏
מישהו אמר משהו על בני אדם?‏
פלאונדר,‏ למה שלא תספר לי פשוט במה מדובר?‏
את תראי,‏ זו הפתעה.‏
הו,‏ פלאונדר.‏
פלאונדר,‏ אתה נפלא.‏
זה נראה בדיוק כמוהו.‏ אותו המבט בעיניים.‏
מה,‏ אריק,‏ לברוח אתך?‏
זה כל כך פתאומי.‏
אבא?‏
אני רואה את עצמי כבן-‏ים הגיוני ושקול.‏
קבעתי כמה כללים.‏
אני מצפה שיצייתו לכללים האלו.‏ -‏אבל אבא,‏ אני.‏.‏.‏
זה נכון שהצלת בן אדם מטביעה?‏
הייתי חייבת.‏.‏.‏ -‏קשר בין עולם האדם
ועולם הים,‏ אסור בתכלית האיסור.‏
אריאל,‏ את יודעת זאת.‏ כולם יודעים זאת.‏
הוא היה מת.‏ -‏אדם אחד פחות לדאוג בגללו.‏
אתה אפילו לא מכיר אותו.‏ -‏מכיר אותו?‏
איני צריך להכיר אותו.‏ כולם אותו הדבר.‏
ציידים וטורפי דגים פראיים חסרי כל רגשות.‏
אבא,‏ אני אוהבת אותו.‏
לא!‏ יצאת לגמרי מדעתך?‏
הוא בן אדם.‏ את בת ים.‏
לא אכפת לי.‏
בחיי,‏ אריאל,‏ אני אגרום לך להבין.‏
ואם זו הדרך היחידה,‏ יהי כן.‏
אבא,‏ לא.‏
לא,‏ בבקשה!‏
אבא,‏ די.‏ אבא,‏ תפסיק.‏
אבא,‏ לא!‏
אריאל,‏ אני.‏.‏.‏
לך מפה.‏
ילדה מסכנה.‏
ילדה מתוקה ומסכנה.‏
יש לה בעיה רצינית מאוד.‏
לו רק יכולנו לעשות משהו.‏
אבל יש משהו.‏
מי.‏.‏.‏
מי אתם?‏ -‏אל תפחדי.‏
באנו בשם מישהי שיכולה לעזור לך.‏
מישהי שיכולה להגשים את כל חלומותייך.‏
תארי לעצמך.‏
את והנסיך שלך.‏
יחד לעד.‏
אני לא מבינה.‏
לאורסולה יש כוחות אדירים.‏
מכשפת הים?‏
אבל זה.‏.‏.‏ אני לא יכולה.‏
לא.‏ לכו מפה.‏ הניחו לי.‏
כרצונך.‏
זו הייתה רק הצעה.‏
חכו.‏ -‏כן?‏
אריאל המסכנה.‏ -‏לא התכוונתי לספר.‏
זו הייתה תאונה.‏
אריאל,‏ לאן את הולכת?‏
מה את עושה פה עם החלאות האלה?‏
אני הולכת אל אורסולה.‏
אריאל,‏ לא,‏ לא.‏ היא שטן!‏ היא מפלצת!‏
למה שלא תלך לספר לאבי?‏ אתה טוב בזה.‏
אבל,‏ אני.‏.‏.‏
בוא!‏
מכאן.‏
היכנסי,‏ ילדתי.‏
אל תמתיני בפתח,‏
זה לא מנומס.‏
עלולים להטיל ספק בחינוך שקיבלת.‏
טוב,‏ אם כן,‏ את פה
כי התאהבת באדם הזה,‏ בנסיך ההוא.‏
ואיני מאשימה אותך.‏ הוא מציאה של ממש,‏ לא?‏
ובכן,‏ מלאך קטן,‏ הפתרון לבעיה שלך הוא פשוט.‏
הדרך היחידה להשיג את מה שאת רוצה הוא להפוך לאנושית בעצמך.‏
את יכולה לעשות את זה?‏
ילדה חמודה שלי,‏ זה מה שאני עושה.‏
אלה הם חיי.‏
לעזור לבני ים אומללים,‏ כמוך,‏
מסכנים שאין להם למי לפנות בצר להם.‏
"‏בעבר,‏ אני מודה,‏ הייתי מרושעת,‏
"‏ולא בצחוק כינו אותי מכשפה,‏
"‏את תגלי שכעת אני ממש שונה,‏
"‏השתניתי,‏ ראיתי את האור חזרתי בתשובה.‏
"‏הלא כן?‏ כן.‏
"‏למרבה המזל,‏ יש לי כוחות של קסם
"‏זה כישרון שהיה לי מאז ומעולם,‏
"‏וכאן לאחרונה,‏ אל תצחקי,‏ הוא משמש לי לעזרה
"לאומללים,‏ לבודדים ולמדוכאים.‏.‏.‏"
מעורר חמלה.‏
"‏אומללים חסרי מזל,‏
"‏סובלים ונזקקים.‏.‏.‏
"‏זו משתוקקת להיות רזה יותר,‏
"‏ההוא רוצה בנערה,‏
"‏האם אני עוזרת להם?‏ בוודאי.‏
"‏אומללים חסרי מזל אלו,‏ כה עצובים,‏ כה כנים,‏
"‏הם מתקבצים סביב הקדרה שלי,‏
"‏קוראים: 'כישופים,‏ אורסולה,‏ אנא.‏.‏.‏'
"‏ואני עוזרת להם,‏ אכן כך.‏
"‏קרה כמה פעמים
"‏שמישהו התקשה לשלם את המחיר,‏
"‏וחוששני שנאלצתי לצרוב את בשרו,‏
"‏כן,‏ הייתה גם תלונה נדירה,‏
"‏אך באופן כללי,‏ התנהגתי כקדושה
"אל אותם אומללים.‏.‏.‏"
טוב,‏ זה ההסכם.‏
אכין לך שיקוי שיהפוך אותך לאנושית לשלושה ימים.‏
הבנת?‏ שלושה ימים.‏
עכשיו,‏ הקשיבי.‏ זה חשוב.‏
לפני שתשקע השמש ביום השלישי,‏
עלייך לגרום לנסיך היקר להתאהב בך.‏
כלומר,‏ עליו לנשק אותך.‏
לא סתם נשיקה,‏ נשיקת אוהב אמיתי.‏
אם אכן ינשק אותך לפני שקיעת השמש ביום השלישי,‏
תישארי אנושית לעד.‏
אך אם לא,‏ תשובי להיות בת ים
ותהיי שייכת לי.‏
לא,‏ אריאל!‏
עשינו עסק?‏
אם אהפוך לאנושית,‏
לעולם לא אראה יותר את אבי ואת אחיותיי.‏
נכון.‏
אבל תהיי עם הגבר שלך.‏
החיים מלאים בבחירות קשות,‏ לא?‏
ועוד דבר אחד.‏
לא דיברנו עדיין על המחיר.‏
אני לא עובדת בחינם,‏ כידוע.‏
אבל אין לי.‏.‏.‏ -‏אני לא מבקשת הרבה.‏
רק משהו סמלי,‏ דבר פשוט.‏ הוא לא יחסר לך.‏
כל שאני רוצה ממך הוא קולך.‏
קולי?‏ -‏בדיוק,‏ חומד.‏
בלי דיבורים,‏ שירים,‏ שום דבר.‏
אך בלי קולי,‏ איך אוכל.‏.‏.‏
יש לך את המראה שלך,‏ פנייך היפות.‏
ואל תזלזלי בחשיבותה של שפת הגוף.‏
"‏גברים שונאים אישה שמפטפטת
"‏רכילות היא שעמום,‏ הם טוענים,‏
"‏ביבשה,‏ הן זה ברור,‏ גברות שומרות על פה סגור
"‏ומה בכלל יש להרבות כאן בדיבור?‏
"‏אז קדימה.‏
"‏שיחה לדעתם היא מיותרת,‏
"‏אדון נכבד ממנה יימנע,‏
"‏אך הם מתלהבים,‏ מכרכרים סביבה ואפילו מתעלפים
"‏מגברת מסתורית,‏
"‏זו הבולמת פיה תזכה לטוב שבגברים.‏
"‏בואי,‏ יצור אומלל,‏
"‏הזדרזי,‏ די לשקול,‏
"‏כי אני עסוקה מאוד,‏ אין לי זמן להתעכב,‏
"‏וזה לא יקר,‏ רק קולך,‏
"‏יצור מסכן ואומלל.‏
"‏האמת היא,‏ מה חבל,‏
"‏אך את הגשר כשחוצים,‏ לשלם שם נדרשים,‏
"‏קחי לגימה ונשימה עמוקה,‏ קדימה,‏ חתמי על המגילה.‏
"‏פלוסהאם,‏ יסהאם,‏ היא נפלה ברשת,‏
"‏הולך לי היום.‏.‏.‏
"‏יצור מסכן,‏ אומלל
"נפש תועה.‏.‏.‏"
"‏בלוגה,‏ סרבוגה,‏
"‏בואו,‏ רוחות הים הכספי,‏
"‏דלקת בית הבליעה,‏ הלשון והגרון.‏.‏.‏
"קולה אליי!‏"
עכשיו,‏ שירי.‏
המשיכי לשיר.‏
הקול הזה.‏ אני לא מצליח להוציא לי אותו מהראש.‏
חיפשתי בכל מקום,‏ מקס.‏ איפה היא יכולה להיות?‏
תראו,‏ תראו מי צץ פה.‏
תראי אותך.‏
יש בך משהו שונה.‏ אל תגידי לי.‏
מצאתי.‏ זו התסרוקת שלך,‏ נכון?‏
השתמשת בגיל-‏קרקפת.‏
לא?‏ ובכן,‏ תני לי לראות.‏
קונכיות חדשות?‏
לא קונכיות חדשות.‏
אני חייב להודות,‏ אני לא מצליח לשים על זה את הרגל.‏
אם אעמוד פה די זמן.‏.‏.‏ -‏יש לה רגליים,‏ אידיוט.‏
היא מסרה את קולה למכשפת הים וקיבלה רגליים.‏ בחייך,‏ בן אדם.‏
ידעתי את זה.‏
אריאל הפכה לאנושית.‏
היא תגרום לנסיך להתאהב בה,‏ והוא צריך לנשק אותה.‏
ויש לה רק שלושה ימים.‏
רק תביט בה.‏
על רגליים.‏ רגליים אנושיות.‏
עצביי מרוטים.‏ זה אסון.‏
מה אבא שלה יגיד?‏ אני אומר לך מה הוא יגיד.‏
הוא יהרוג לו סרטן,‏ זה מה שהוא יגיד.‏
אני מתכוון לצעוד הביתה ברגע זה,‏
ולספר לו כפי שהייתי צריך לעשות ברגע ש.‏.‏.‏
אל תנודי לי בראשך,‏ גברת צעירה,‏
אולי יש עדיין זמן.‏
אם נוכל לגרום למכשפה הזו להחזיר לך את קולך,‏
תוכלי לחזור הביתה עם כל הדגים הנורמליים ולהיות.‏.‏.‏
להיות.‏.‏.‏
אומללה עד סוף ימייך.‏
טוב,‏ טוב.‏
אנסה לעזור לך למצוא את הנסיך ההוא.‏
בחיי,‏ איזה רכרוכי אני נעשה.‏
אריאל,‏ אני אומר לך.‏
אם את רוצה להיות אנושית,‏ את צריכה להתלבש כמוהם.‏
מקס?‏ מה?‏
מה?‏ מקס!‏
את נראית נהדר,‏ ילדונת,‏ את מדהימה.‏
מקס!‏
שקט,‏ מקס.‏
מה קרה לך,‏ כלב?‏
אני רואה.‏
את בסדר,‏ גברתי?‏
אני מצטער אם הטיפש הזה הבהיל אותך.‏
הוא לא מזיק.‏
את נראית לי מוכרת מאוד.‏ נפגשנו פעם?‏
נפגשנו.‏ ידעתי.‏ את זו שחיפשתי.‏
מה שמך?‏
מה קרה?‏ מה העניין?‏
את לא יכולה לדבר?‏
אז את ודאי לא מי שחשבתי.‏
מה קרה?‏ נפצעת?‏
לא.‏ את זקוקה לעזרה?‏
בזהירות.‏ זהירות,‏ לאט,‏ לאט.‏
ודאי עברה עלייך חוויה קשה.‏
אל תדאגי,‏ אני אעזור לך.‏
בואי.‏ את תהיי בסדר.‏
הגלים נשאו אותך לחוף מספינה שנטרפה.‏
מסכנה.‏
מיד תרגישי יותר טוב.‏
רק אבקש שיכבסו את זה למענך.‏
ודאי שמעת לפחות על הנערה הזו.‏
לא.‏ -‏גרטרוד אומרת.‏.‏.‏
מתי גרטרוד צדקה בפעם האחרונה?‏
באמת.‏ -‏גברתי,‏ בבקשה.‏.‏.‏
היא מופיעה בסחבות ולא מדברת.‏ כך לא נראית נסיכה.‏
אם אריק מחפש נערה,‏
אני מכירה כמה שיקפצו על המציאה,‏ ממש כאן.‏
אריק,‏ חשוב בהיגיון.‏
נערות צעירות וחביבות לא שוחות ומצילות אנשים בים
ואז נעלמות באפלה.‏
אני אומר לך,‏ גרים.‏ היא הייתה אמיתית.‏
אני אמצא את הנערה הזו,‏ ואני אשא אותה לאישה.‏
בואי,‏ מותק.‏ אל תתביישי.‏
אריק,‏ היא יפהפייה,‏ לא?‏
את נראית נפלא.‏
בואי,‏ את ודאי גוועת ברעב.‏ אעזור לך,‏ יקירה.‏
הנה.‏ כך טוב יותר.‏
נוח,‏ נכון?‏ טוב.‏
רק לעתים רחוקות מצטרפת אלינו אורחת כה יפה,‏ נכון,‏ אריק?‏
היא מוצאת חן בעינייך?‏ זו מקטרת משובחת.‏
אוי ואבוי.‏ -‏מצטער,‏ גרים.‏
אריק,‏ זו הפעם הראשונה שאתה מחייך מזה שבועות.‏
משעשע מאוד.‏
קרלוטה יקירה,‏ מה נאכל הערב?‏
אתה תאהב את זה.‏ השף הכין את המנה המיוחדת שלו,‏ סרטן ממולא.‏
"‏נובל קוויזין,‏
"‏לה שאנז אליזה,‏
"‏מוריס שבלייה,‏
"‏הדגים,‏ הדגים.‏.‏.‏
"‏מאוהב בדגים,‏
"‏אוהב לקצוץ ולהגיש את הדגיגים,‏
"‏ראשית אני קוצץ את הראש,‏ ומנקה את העצמות,‏
"‏כן,‏ זה תמיד מעדן,‏
"‏הדגים,‏ הדגים.‏.‏.‏
"‏בגרזן אבתרם לשניים,‏
"‏אוציא את הקרביים ואגיש אותם מטוגנים
"‏כי אני אוהב דגים קטנים,‏ ומה אתך?‏
"‏הנה משהו לפיתוי החיך,‏
"‏מוכן בטכניקה המסורתית,‏
"‏תחילה תהלום בדג עד שישוטח,‏
"‏אז תפשוט את העור,‏ את בטנו תבתר,‏
"‏ותזרה מעט מלח על בשרו.‏
"זה משפר את הטעם.‏.‏.‏"
ברח לי אחד.‏
"‏לעזאזל.‏ מה זה.‏.‏.‏
"‏איך לעזאזל יכולתי לפספס
"‏סרטן כה חמוד ועסיסי?‏
"‏איזה אסון,‏ אובדן גדול
"‏הנה,‏ היישר לרוטב,‏
"‏כעת מעט קמח,‏ קמצוץ ודי,‏
"‏אמלא אותך בלחם,‏
"‏זה לא כואב כי אתה מת וזה גם מזלך,‏
"‏כי יהיה חם בסיר הלוהט,‏
"להתראות,‏ חביבי,‏ שלום.‏.‏.‏"
מה זה?‏
מוטב שאגש לראות מה לואי מעולל.‏
צא החוצה,‏ עלוב נפש,‏ ותילחם כמו גבר!‏
לואי.‏
מה אתה עושה?‏ -‏אני רק.‏.‏.‏
אני מצטער,‏ גברתי.‏
אתה יודע,‏ אריק,‏ אולי האורחת הצעירה שלנו תיהנה
לראות את נופי הממלכה שלנו.‏
מעין סיור.‏
אני מצטער,‏ גרים.‏ מה אמרת?‏
אתה לא יכול להסתובב מצוברח כל היום.‏ אתה צריך לצאת החוצה.‏
תעשה משהו.‏ תחיה את החיים.‏
להסיח את דעתך.‏.‏.‏ -‏הרגע,‏ גרים.‏
זה רעיון לא רע,‏ אם היא מעונינת.‏
ובכן,‏ מה את אומרת?‏
תרצי להצטרף אליי מחר לסיור בממלכתי?‏
נהדר.‏ עכשיו בואו נאכל לפני שהסרטן הזה יברח לי מהצלחת.‏
בוא הנה.‏
זה ודאי,‏ בלא כל ספק,‏
היום המשפיל ביותר בחיי.‏
אני מקווה שאת מעריכה את מה שאני עובר בגללך.‏
עכשיו,‏ אנחנו צריכים לתכנן כיצד לגרום לבחור ההוא לנשק אותך.‏
מחר כשייקח אותך לטיול,‏ את צריכה להיראות במיטבך.‏
עלייך לעפעף בעינייך,‏ כך.‏
עלייך לשרבב את שפתייך,‏ כך.‏
את ממש מקרה אבוד,‏ ילדונת,‏ את יודעת את זה?‏
מקרה אבוד.‏
מישהו הבחין בהם?‏
לא,‏ הוד מעלתך.‏ חיפשנו בכל מקום.‏
לא מצאנו זכר לבתך או לסבסטיאן.‏
המשיכו לחפש.‏ הפכו כל צדף,‏ בדקו בכל אלמוג.‏
איש בממלכתי לא יישן עד שתחזור הביתה בשלום.‏
כן,‏ הוד מלכותו.‏
מה עשיתי?‏
הוא כבר נישק אותה?‏ -‏עדיין לא.‏
ג'ודי!‏
היי,‏ פלאונדר.‏ היו נשיקות?‏
לא,‏ עדיין לא.‏
כדאי שיזדרזו.‏
זוז.‏ תזיז את הנוצות השמנות שלך.‏ אני לא רואה כלום.‏
שום דבר לא קורה.‏
נותר רק יום אחד והבחור לא ניסה כלל לנשק.‏
טוב,‏ יש פה צורך בקולות רומנטיים לאווירה הולמת.‏
זוזו.‏
מישהו צריך למצוא את היצור האומלל ולגאול אותו מסבלו.‏
אלוהים,‏ אני מוקף בחובבנים.‏
אם אתה רוצה שמשהו יקרה,‏ עליך לעשות זאת בעצמך.‏
ראשית עלינו ליצור את האווירה.‏
כלי הקשה.‏
כלי מיתר.‏ כלי נשיפה.‏
מילים.‏
"‏אתה רואה אותה,‏
"‏יושבת מולך,‏
"‏אין לה מה לומר,‏
"‏אך יש בה משהו,‏
"‏ואינך יודע למה,‏ אך אתה מת לנסות,‏
"אתה רוצה לנשק את הנערה הזו.‏"
שמעת משהו?‏
"‏כן,‏ אתה רוצה אותה,‏
"‏הבט בה,‏ אתה יודע שזה המצב,‏
"‏אולי גם היא רוצה אותך.‏
"‏יש דרך אחת לשאול אותה,‏
"‏אין צורך במילים,‏
"‏אף מילה,‏ קדימה,‏ נשק את הנערה.‏.‏.‏"‏
שירו אתי.‏
"‏אוי ואבוי,‏
"‏נראה שהבחור הזה ביישן,‏ הוא לא ינשק את הנערה,‏
"‏זה עצוב נורא.‏.‏.‏
"‏כמה חבל,‏
"כמה חבל שהוא יפסיד אותה.‏"
חבל לי מאוד שאיני יודע את שמך.‏
אולי אוכל לנחש.‏ האם זה מילדרד?‏
טוב,‏ לא.‏
מה עם דיאנה?‏ רייצ'ל?‏
אריאל.‏ שמה אריאל.‏ -‏אריאל?‏
אריאל?‏
שם יפה.‏ טוב,‏ אריאל.‏
"‏עכשיו הרגע שלך,‏
"‏צפים באגם תכול,‏
"‏מוטב שתעשה זאת במהרה,‏
"‏אין רגע טוב מזה,‏
"‏היא אינה אומרת מילה,‏
"‏והיא לא תאמר מילה עד שתנשק את הנערה,‏
"‏אל תפחד.‏.‏.‏
"‏האווירה מתאימה,‏ קדימה,‏ נשק את הנערה.‏
"‏אל תפסיק עכשיו,‏
"‏אל תנסה להסתיר,‏ אתה רוצה לנשק את הנערה,‏
"‏תזרום.‏.‏.‏
"‏ותקשיב לשיר,‏
"‏השיר אומר: נשק את הנערה,‏
"‏המוזיקה מתנגנת,‏
"‏עשה מה שהמוזיקה אומרת,‏ עליך לנשק את הנערה.‏
"‏נשק את הנערה.‏
"‏למה שלא.‏.‏.‏ -‏תנשק את הנערה?‏
"‏קדימה,‏ נשק את הנערה.‏
"קדימה.‏.‏.‏ -‏נשק את הנערה.‏"
חכי,‏ תפסתי אותך.‏
עבודה טובה,‏ בחורים.‏ זה היה מסוכן.‏ מסוכן מדי.‏
המופקרת הקטנה.‏ היא טובה משחשבתי.‏
בקצב הזה,‏ הוא ודאי ינשק אותה עד השקיעה.‏
הגיע הזמן שאורסולה תיקח את העניינים בזרועותיה.‏
בתו של טריטון תהיה שלי.‏ ואז אגרום לו לסבול.‏
אראה אותו מתפתל כמו תולעת על קרס.‏
אריק,‏ אם יותר לי לומר,‏
על כל נערה בחלום עולה נערה בשר ודם,‏
נערה חמה ואוהבת,‏ הניצבת ממש למול עיניך.‏
אריאל!‏
אריאל,‏ התעוררי.‏ זה עתה שמעתי את החדשות.‏ ברכותיי.‏
ילדונת,‏ עשינו את זה!‏
מה האידיוט הזה מקשקש?‏
כאילו שלא ידעתם.‏
כל העיר מדברת על כך שהנסיך ייפול היום ברשת.‏
אתם יודעים,‏ הוא מתחתן.‏
צבטן טיפשון שכמוך,‏ רק רציתי לאחל לך בהצלחה.‏
אחזור אחר כך,‏ לא אפספס את זה.‏
ובכן,‏ אריק,‏
נראה שטעיתי.‏
אותה נערת מסתורית קיימת,‏ למעשה.‏
והיא יפהפייה.‏
ברכותיי,‏ יקירתי.‏
אנו רוצים להינשא בהקדם האפשרי.‏
כן,‏ כמובן,‏ אריק,‏ אבל לעניינים האלה נדרש זמן,‏ אתה יודע.‏
היום,‏ גרימסבי.‏ ספינת החתונה תפליג עם שקיעת החמה.‏
טוב,‏ אריק,‏ כרצונך.‏
"‏איזו כלה יפהפייה אהיה,‏
"‏יקירתי,‏ אראה חלומית,‏
"‏הדברים מתנהלים על פי התכנית,‏
"‏בקרוב אתפוס את בת הים הקטנה
"והים יהיה שלי לעד.‏"
מכשפת הים.‏ אוי,‏ לא!‏ היא מתכוונת.‏.‏.‏ אני חייב.‏.‏.‏
אריאל!‏
אריאל,‏ עפתי.‏.‏.‏ מובן שעפתי.‏
ראיתי את המכשפה.‏
היא הביטה במראה,‏
והיא שרה בקול פעמונים גנוב.‏
אתה שומע מה שאני אומר לך?‏
הנסיך מתחתן עם מכשפת הים בתחפושת.‏
אתה בטוח בזה?‏ -‏האם טעיתי אי פעם?‏
אני מתכוון,‏ במשהו חשוב?‏
מה נעשה?‏
לפני שהשמש תשקע ביום השלישי.‏
אריאל,‏ החזיקי בזה.‏
פלאונדר,‏ קח אותה לספינה הזו מהר ככל שסנפיריך יישאו אותך.‏
אני אנסה.‏
עליי להגיע אל מלך הים.‏ עליו לדעת על כך.‏
מה אתי?‏ מה אתי?‏ -‏אתה.‏
מצא דרך לעכב את החתונה.‏
לעכב את החתונה.‏ מה אני.‏.‏.‏
מה?‏ זהו זה.‏
זוזו,‏ קדימה.‏ יש לנו פה מקרה חירום.‏
נאהבים יקרים.‏.‏.‏
אל תדאגי,‏ אריאל,‏ אנחנו נצליח.‏
כמעט הגענו.‏
האם אתה,‏ אריק,‏ לוקח את ונסה
לך לאישה.‏.‏.‏
עד יומכם האחרון?‏
כן.‏
האם את.‏.‏.‏
ולכן בתוקף הסמכות שהוענקה לי.‏.‏.‏ -‏רד ממני,‏ יצור.‏.‏.‏
חתיכת.‏.‏.‏
אריאל?‏ -‏אריק.‏
את יכולה לדבר?‏
זו את.‏ -‏אריק,‏ תתרחק ממנה.‏
זו היית את כל הזמן.‏ -‏אריק,‏ רציתי לספר לך.‏
אריק,‏ לא!‏
איחרת את המועד.‏
להתראות,‏ אהוב.‏
אריאל.‏ -‏נסיכה קטנה ומסכנה.‏
איני מעוניינת בך.‏ יש לי דגים גדולים יותר.‏.‏.‏
אורסולה,‏ עצרי.‏
בחיי,‏ המלך טריטון.‏ מה שלומך?‏
הניחי לה.‏ -‏לעולם לא.‏ היא שלי כעת.‏
זה היה ההסכם.‏ -‏אבא,‏ אני מצטערת.‏
לא התכוונתי.‏ לא ידעתי.‏
אתה רואה?‏
החוזה חוקי,‏ מחייב ולא ניתן להפרה,‏
אפילו על ידך.‏
מובן שתמיד היה לי חוש בריא לעסקים.‏
בתו של מלך הים הגדול
היא מצרך יקר ערך.‏
אך אולי אסכים לסחר חליפין
עבור מישהו טוב יותר.‏
אריק,‏ מה אתה עושה?‏
גרים,‏ איבדתי אותה פעם אחת,‏ לא אאבד אותה שוב.‏
עשינו עסק?‏
"אריאל,‏ טריטון"
אם כן,‏ זהו זה.‏
לא!‏
הוד מעלתו.‏
אבא?‏
סוף סוף הוא שלי.‏ -‏לא.‏
את.‏.‏.‏
מפלצת שכמוך.‏
אל תתגרי בי,‏ ממזרה קטנה.‏
עם או בלי חוזה,‏ אני אפוצץ.‏.‏.‏
טיפש קטן.‏ -‏אריק.‏ אריק,‏ היזהר!‏
אחריו!‏
קדימה!‏
אמרי שלום לאהובך.‏
פעוטותיי.‏ חמודים קטנים שלי.‏
אריק,‏ אתה חייב להסתלק מפה.‏ -‏לא,‏ לא אעזוב אותך.‏
טיפשים עלובים ומעוררי רחמים שכמוכם.‏
זהירות!‏
כעת אני מלכת האוקיינוס כולו.‏
הגלים מצייתים לכל גחמותיי.‏
אריק!‏
הים וכל אוצרותיו משתחווים לכוחי.‏
אריק.‏
זה סופה של אהבה אמיתית.‏
היא באמת אוהבת אותו,‏ נכון,‏ סבסטיאן?‏
ובכן,‏ כמו שאני אומר תמיד,‏ הוד מעלתו,‏
יש לאפשר לילדים לחיות את חייהם.‏
אתה תמיד אומר את זה?‏
אז אני מניח שנותרה רק בעיה אחת.‏
ומהי,‏ הוד מעלתך?‏
עד כמה אתגעגע אליה.‏
כן!‏
תודה.‏
אני אוהבת אותך,‏ אבא.‏
"‏שנינו הולכים,‏ שנינו רצים,‏
"‏שנינו בשמש מבלים,‏
"‏רק אתה ואני
"‏ואני יחד אתך
"חלק מעולמך.‏.‏.‏"