SIMPSONOVI
VÍTEJTE V JADERNÉ ELEKTRÁRNĚ
SKORO BEZBOLESTNÁ STOMATOLOGIE
SPRINGFIELDSKÁ ZÁKLADNÍ ŠKOLA
NEBUDU PODNĚCOVAT REVOLUCI.
POZOR
MAMINKA KRUSTYHO LUPÍNKY
U VOČKA
Lízo! Lízo, ty tam ještě pořád jsi?
Co se děje? Propadla jsi dovnitř?
Lízo!
- Promiň tati. Ženy a děti mají přednost. - Co to…
Kde mám, sakra, klíče?
Kdo mi sebral klíče?
- No tak. Už jdu pozdě do práce. - Homere, ty bys ztratil i hlavu,
kdyby ti neseděla pevně na krku.
- Zkontroloval jsi gauč? - Gauč! Skvělej nápad.
Přihořívá. Ne, samá voda.
Samá voda.
- Ty víš, kde ty klíče jsou? - Ne. Mluvím o tvé snídani.
- Díval ses v herním pokoji? - V herním pokoji? Dobrej nápad.
Hele, tati.
No, Homere.
Na.
Je mi to líto,
ale mám pro vás tři jen dva cupcaky.
No, mami, jeden z nás spořádal
za posledních třicet let víc cupcaků…
- Barte! - Vezmi si můj.
Obyčejný cupcake mi potěšení nepřinese.
- Tak jo! - Skvělý!
Dobře, třído. Odshora.
Raz a dva a tři a…
Má země…
Lízo!
Lízo Simpsonová!
Lízo, blaznivý bebop
do „Má země“ nepatří.
Ale pane Largo, o tom přesně má země je.
Cože?
Naříkám nad rodinou bezdomovců žijící v autě.
Nad farmářem z Iowy, kterému sebrali půdu
bezcitní byrokraté.
Nad horníkem ze Západní Virginie s kašlem…
To je všechno rozkošné, Lízo, ale nikdo z těchto nepříjemných lidí
na recitálu příští týden nebude.
A teď, třído. Od začátku.
Pět, šest, sedm…
Každý den v poledne zazvoní zvon
a oni nás sem naženou na krmení.
A my tu sedíme jako dobytek,
přežvykujeme a bojíme se nevyhnutelného…
Bitka s jídlem!
No tak, Lízo, na co čekáš?
Mrskni těma špagetama.
Rozhodla jsem se nezúčastnit.
Lízo, hrajeme tu vybíjenou.
Cílem hry je vyhýbat se míči
- uhnutím nebo přikrčením. - Jinými slovy nenechat se vybít.
Hele, slečinko, tak mi teda řekni,
proč ses těm míčům nevyhnula?
Jsem moc smutná.
Moc smutná na vybíjenou?
To je směšné. Teď mi ukaž trochu nadšení.
Hrajeme!
No tak, no tak. Jdem na to.
V červených trenýrkách,
s bilancí 48 výher a žádnou porážkou,
nezpochybnitelný šampión tohoto domu,
Bojující Bart Simpson!
Jupí, juchů!
A v levandulových trenýrkách,
s bilancí nula výher a 48 porážek…
Pardon, oprava. Ponižujících porážek,
- všechny knockoutem… - Musíš to dělat pokaždý?
Homer „Lidský boxovací pytel“ Simpson!
PRVNÍ KOLO
Pitomej joystick!
- Tři vteřiny, přátelé. To je nový rekord. - Hej, já nejsem poraženej. Já… vstávej!
Vstaň z tý žíněnky. Dobrý. Jdem na to.
Hej, troubo, ty ses probral?
Uhni! Proč neuhýbá?
Počkej. Nemůžu… Uhni, ty pako!
- Homere? - Teď ne, Marge!
- Běž z toho rohu! - Dostali jsme zprávu ze školy.
Co jsi provedl tentokrát, ty chuligáne? Jejda, uhni mu!
Já to nebyl. Nikdo mě u toho neviděl. Nikdo mi nic nedokáže.
Ne, Barte. Tahle zpráva není o tobě.
Není? To musí být nějaký omyl.
No jo, máš pravdu. Tahle zpráva je o Líze.
O Líze?
HODNOCENÍ
Líza nechce hrát vybíjenou, protože je smutná.
Nevypadá smutně.
Nevidím žádné slzy.
To není tenhle druh smutku.
Promiň tati, ale tomu bys nerozuměl.
Ale určitě jo, princezno. Taky mám svý pocity.
Jako třeba: „Bolí mě břicho.“
Nebo: „Já se zblázním!“
Pojď k tátovi na klín a pověz mu o tom.
Já prostě jen přemýšlím, co je smyslem toho všeho?
Změnilo by se něco, kdybych neexistovala?
Jak můžeme v noci klidně spát, když je na světě tolik utrpení?
No, já… Ehm…
Lízo, pojď se projet na koníkovi Homerovi!
Hyjé! Juchů!
Lízo, miláčku, pojďme nahoru,
napustím ti horkou vanu.
To pomáhá mně, když jsem smutná.
Promiň tati, já vím, že to myslíš dobře.
To jsem rád, že to víš.
No, Homere. To vypadá, že máš vážně problém.
To jo. Barte, vyluxuj tady.
Hele, já jsem nic neproved!
V těžkých časech se musíš řídit tím, co znáš. Tak šup!
Myslí si, že je velkej hloupej Homer.
Ale já mu ukážu. Myslí si, jak je velkej.
- Užila sis koupání? - Ani ne.
No to máš blbý.
Já jsem si luxování rozhodně užil.
Možná se mi dostane té cti vydrbat po tobě vanu.
Pro Barta tak typické.
Myslí jen na sebe.
Hele, neříkej Maggie o mě takový věci.
Stejně je na mý straně.
- Není. - Je.
- Není. - Je!
Hele, dokážu ti to.
Maggie. Pojď k tomu, koho máš nejradši.
Ne, Maggie. Pojď sem, holčičko. Pojď ke mně.
Pojď sem, Maggie! To je jasná volba.
Ne, Maggie. Nenech se zlákat pozlátky.
Hledej pravou podstatu.
Tak jo, Maggie, jdi za Bartem.
Správně. Pojď za tím, koho miluješ nejvíc.
Ale ne! No tak! Nenech… Uhni z…
Ale ne, už zase.
Bež tam… Aaaa!
Teda tati, tohle ti fakt nejde.
Ale jde. Já se jen…
Nemohl jsem se soustředit kvůli tomu pekelnýmu hučení.
Lízo. Lízo!
Lízo, co jsem ti říkal
o hraní na ten sax-a-něco doma?
Jen jsem hrála blues, tati.
Promiň, Lízo. Nechtěl jsem křičet.
Pokračuj. Hraj to svoje blues, jestli tě to rozveselí.
Ne, to je dobrý, tati.
Budu trénovat prstoklad.
Teda pokud na tebe klapání klapek není moc hlasitý.
Předveď mi to.
Klapej si jak hlasitě potřebuješ, Lízo.
Musím přijít na to, odkud to jde.
To byla nádhera. Jak se to jmenuje?
Ale, to je taková písnička, které říkám…
„Blues o neexistujícím italském obleku.“
Počkej, Margie.
Než vyjdeš ze dveří, nasaď veselý obličej,
protože jen podle velikosti tvého úsměvu
lidé poznají, jak skvělou máš mámu.
Co to…
Tas pěsti, Homere.
Barte, šetři mě. Jsem tvůj táta.
Já tě šetřím, ale ty jsi prostě starej a pomalej…
a slabej a ubohej.
Ne! Barte, ne!
Homere, vzbuď se, vzbuď se.
- Co? Ach jo. - Proboha.
Ukaž, utřu ti ty sliny.
Víš, Marge, stárnutí je hrozná věc.
Nejsmutnější den v mém životě byl ten,
kdy jsem si uvědomil, že dokážu tátu v čemkoli porazit.
A Bart to zažívá ve čtyřech letech.
A proč jsi ty vzhůru?
Pořád se snažím přijít na to, co trápí Lízu.
Nevím.
Bart zlobí a Maggie potřebuje pozornost.
A z naší Lízy se zatím klube mladá dáma.
Takže o to jde.
O nějaký spodní prádlo.
Mmm. Dobrou noc, Homere.
Teď malé b.
Dobře, Lízo. Teď nejvyšší tón.
Moc pěkný. Moc pěkný.
Jednou jsem si u toho přivodil kýlu.
Děkuju, pane Murphy.
Přátelé mi říkají Krvavá dáseň.
Jak jste k takovému jménu přišel?
Řeknu ti to takhle. Byla jsi někdy u zubaře?
- Jo. - Já ne.
Asi bych tam měl zajít,
ale mám v životě už tak dost bolesti.
Taky mám problémy.
S tím ti nepomůžu, děvče.
Jsem jen skvělý hráč na ságo s velkou duší.
- Ale můžu si s tebou zajamovat. - Tak jo.
Jsem tak opuštěný
Od té doby, co odešla
Peníze žádný
A za všechno se platí
Byl jsem vždycky opuštěný
Už od narození
Mám jen tohle rezavý
Rezavý, starý ságo
Mám bráchu spratka
Otravuje mě každý den
A dneska ráno, má vlastní matka
Dala můj poslední cupcake někomu jinýmu
Táta se tváří, že sem patří
Patří ale do ZOO do klece
Jsem to nejsmutnější děcko
Ze třídy druhá C
Víš, že na někoho, kdo nemá žádný
opravdový problémy, hraješ celkem dobře.
Jo, ale necejtím se o moc líp.
Blues není o tom cítit se líp.
Je o tom, aby se ostatní cítili hůř
a o vydělání pár drobáků.
Což mi připomíná, kdybys šla někdy kolem,
hrávám v klubu s názvem Jazzová díra.
Lízo! Jdi pryč od toho jazzmana!
- Ale mami. Můžu ještě chvíli zůstat? - Pojď, pojď.
Měli jsme o tebe strach.
To si neberte osobně, jen se bojím neznámého.
Dnešní požár se prohnal centrem Springfieldu, poničil budovu symfonie,
Springfieldské přírodopisné muzeum, Springfieldské umělecké centrum
- a Barneyho Bowl-a-ramu. - Neee!
Mluvčí uvedli, že…
Ale ne! Marge!
- Marge, jsi v pořádku? - Ne! Jsem velmi znepokojená.
Takže jsi to slyšela. Co budeme dělat?
Ty dráhy byly trochu křivý, ale to jídlo.
- Já jsem znepokojená kvůli Líze. - No, to já taky.
Já taky. O čem se bavíte?
- Barte! - Jsi na svou sestru
- dost hodný, Barte? - No jasná věc.
Miluješ ji, viď?
- Ale mami. - Miluješ. Viď?
Nenuť mě to říkat. Já odpověď znám. Ty ji znáš. On ji zná.
Nechme to být. Jo?
Dobře, Barte. Nemusiš to říkat,
ale musíš se podle toho chovat.
Buď na svou sestru hodný.
- Jasně. - Tak běž, Barte.
Není na co čekat.
- Ahoj. - Nestojím o tvoji lítost.
- No tak, rozveselím tě. - Jak?
Ano. Vočko. Tady Vočko.
- Je tam Tomáš? - Kdo?
Tomáš. Příjmením Marný.
Momentíček.
Tomáš Marný?
Lidi, je tu Tomáš Marný?
Cože?
Tak moment. Tomáš Marný?
To jsi ty, že jo, ty malej zbabělej skřete.
Až se mi dostaneš do rukou,
vykuchám tě jako rybu a vypiju tvoji krev.
Kde je tvůj smysl pro humor?
Lízo, přijdeš pozdě na zkoušku orchestru.
Jdeme.
ZEMĚ HLUKU VIDEOHERNA
Dejte mi pár čtvrťáků, budu prát prádlo.
Jo. Jasně.
- Kde je video boxování? - Támhle v rohu.
Na vašem místě bych ty čtvrťáky využil fakt na praní.
Chytrák.
Hele, ten kluk je celkem dobrej.
Dobrej? Děláte si legraci? Přes 2 000 zápasů
a hraje pořád se svým prvním čtvrťákem.
Tak jo, kdo je další?
- Já, já, já, já, já! - Ne, já! Ne, já!
Hele, můžeš mě naučit hrát jako ty?
- Spíš ne. - No tak.
Udělám to, když zaštěkáš jako pes.
Ty malej…
Tak si můžem plácnout, Fido.
Vypadá to, že ti došly čtvrťáky, starouši.
To nevadí.
S těma radama, cos mi dal,
vymlátím z jednoho malého chytráka dneska večer duši.
Howie! Říkala jsem ti, ať přestaneš utrácet peníze
v téhle hloupé díře!
- Promiň, mami. - A vy! Ve vašem věku.
Měl byste se stydět.
Promiňte. Myslím, že mě volá žena.
Lízo, teď mě poslouchej. Je to důležité.
Chci, aby ses dnes usmívala.
Ale já se nechci usmívat.
Nezáleží na tom, jak se cítíš uvnitř, víš?
Záleží na tom, jak to vypadá zvenku.
To mě naučila moje matka.
Vezmi všechny svoje špatné pocity a zatlač je dolů.
Úplně dolů, pod kolena,
až po nich téměř šlapeš.
Pak zapadneš, budou tě zvát na večírky,
budeš se líbit klukům a štěstí bude následovat.
Ale no tak. Umíš to líp.
Tak, to je moje holčička.
Hned se cítím oblíbenější.
- Hej, hezkej úsměv. - Díky.
Proč na ni mluvíš? Řekne zas něco ujetýho.
- Já ne. - Víš, dřív jsem si myslel,
že jsi šprtka, ale asi jsi v pohodě.
- Aha. - Nechceš se po zkoušce
stavit u mě doma? Můžeš mi udělat úkoly.
Tak jo.
Pět minut lidi, pět minut.
Doufám, slečno Simpsonová, že se nebude opakovat
včerejší výbuch nespoutané kreativity.
Nebude, pane.
Fíha, mami!
Aha, tak odtud to má.
Lízo, promiň. Neměla jsem pravdu. Beru to zpět. Vždy buď sama sebou.
Když chceš být smutná, buď smutná, zlato.
Budeme v tom s tebou.
A až přestaneš být smutná,
pořád tu pro tebe budeme.
Odteď se budu
já usmívat za nás za obě.
Dobře, mami.
Řekla jsem, že se nemusíš usmívat, Lízo.
Ale já chci.
Ještě jednou tě knockoutuju, a hotovo.
Začíná to být nuda.
Zkus mě úplně nezničit, synu.
PRVNÍ KOLO
- Fíha! - Chlapče, dneska večer nemáš šanci.
Tak jo, řekl sis o to. Už žádný slitování.
Aha! Vykryl jsem to. Minul jsi.
Dostal jsem tě!
To nezkoušej. Zablokoval jsem tě.
A obecenstvo šílí,
- Hurikán Homer chystá smrtelný úder! - Chlapci, věnujte mi pozornost, prosím.
Ticho, Marge! Tohle je moje velká chvíle!
„Krvavá kaše“ Simpson je v provazech.
Doufá, že ukončím jeho trápení.
Máš štěstí, Barte! Přichází moje pravačka!
Ale ne!
Moje hra, moje hra!
Mohl jsem toho kluka porazit.
Marge, jak jsi mohla. Byl jsem tak blízko.
Je mi líto, ale tohle je mnohem důležitější než ta hloupá, hlasitá hra.
Máš pravdu, mami. Rád bych oznámil svůj odchod do důchodu
ze světa video boxu, a to bez porážky.
Homere, uklidni se.
Líza má nápad, který by mohl bavit celou rodinu.
Další skladbu napsala moje kamarádka,
jedna z velkých malých žen jazzu.
Mám bratra spratka
Otravuje mě každý den
A dneska ráno má vlastní matka
Dala můj poslední cupcake někomu jinýmu
Táta se tváří, že sem patří
Patří ale do ZOO do klece
Cože?
Jsem to nejsmutnější děcko
Ze třídy druhá C
Překlad titulků: Klara Palmer