MIN GRANNE TOTORO
Översättning: Thomas Löwhagen, Yurika Tomiyama Thorell
Ansvarig utgivare: Klas Palmqvist
- Vill du ha godis, pappa? - Tack.
Är ni trötta? Vi är snart framme.
Göm dig, Mei!
Det var ingen polis. - Hej!
Hejsan! Är dina föräldrar i närheten?
Tack!
Jag heter Kusakabe! Vi har precis flyttat hit!
- Trevligt att träffa er! - Välkomna!
Tack så mycket!
- Nu är vi framme! -Vänta!
Här är en bro, Mei!
Titta, en flaska! Och en fisk!
Känns det bra här?
Här är jättefint, pappa! Titta, en trädtunnel!
Är det där vårt hus?
Kom!
- Det är ett ruckel. - Ett ruckel!
Det liknar ett spökhus!
Det är ruttet!
Det rasar!
Titta, Mei!
Ser du?
Det är jättestort!
Där är ett jättestort träd!
Det är ett kamferträd.
Kamferträd!
Ett ekollon!
Jag får se!
Ett till!
Jag hittade också ett!
Flytta på dig. Jag ska öppna fönsterluckorna.
- Ekollon! - Det finns ekollon i huset.
De kom uppifrån.
Här kanske finns ekorrar.
Ekorrar!
- Eller råttor, de gillar också ekollon. -Hellre ekorrar!
- Var ska jag ställa det här? - Här, vi öppnar för dig.
Öppna köksdörren, Satsuki. Den är på baksidan.
- Kom, Mei! -Vänta!
Skynda dig!
Beredd?
Badrummet...
De syns inte.
- Aha, badrummet... - Det finns nåt här!
- En ekorre? - Vet inte.
En massa svarta saker men inte kackerlackor eller möss.
Ser du dem?
- Det var nog svartkryp. - Som i min bilderbok?
Just det, spöken visar sig inte en så här vacker dag.
När man går in ett mörkt rum från dagsljuset ser man dåligt.
- Då kommer svartkrypen fram. - Jag förstår!
Kom fram, svartkryp!
Kommer ni inte fram tar vi era ögon!
Nu får vi börja arbeta. Se om ni kan hitta trappan till vinden.
- Gå upp dit och öppna alla fönster. - Jag följer med!
Toalett!
Inte här.
Ingenting här.
Inte här.
Inte här!
Nej!
Här är det, Mei!
- Där är kolsvart. - Svartkryp...
Ett ekollon till!
Kom fram, svartkryp!
Är ni här, herr Svartkryp?
Jag är säker på att det finns nåt här, pappa!
Så spännande! Jag har alltid velat bo i ett spökhus.
Jag måste dit!
Jag fick den! Storasyster!
Mei...
Vilket energiknippe!
Det här är "Gammelmor". Hon har skött om huset.
- Vi heter Satsuki och Mei. - Trevligt att träffa er.
Jag hade städat ordentligt om jag vetat att ni skulle komma redan nu.
Ni har gjort fint så det räcker.
Vi har haft fullt upp i risfälten. Jag har bara hunnit damma lite.
- Vad har du gjort med händerna? - Svartkrypet har smitit...
Och dina fötter!
Mina är också svarta!
Det måste vara "sotspridarna".
De där små, svarta, håriga sakerna som flyger?
Just det. De lever i obebodda gamla hus och täcker dem med sot och damm.
Jag kunde se dem när jag var liten. Nu ser ni dem också, va?
- Är de som oknytt eller nåt? - Nej, inget sånt hemskt.
Bara ni fortsätter att le så lämnar de snart huset.
Just nu funderar de säkert på vart de ska flytta.
- De försvinner snart. - Det är inget kul.
- Tänk om en jättestor kommer fram! - Jag är inte rädd.
Okej, då behöver jag inte följa dig till toa på natten.
Nu är det dags att städa.
- Kan ni hämta vatten från ån? - Jag följer med!
Vänta här, Mei!
Fick du nån fisk?
- Nu kommer vattnet, Gammelmor! - Fortsätt pumpa tills det blir kallt.
Kan jag hjälpa dig med nåt?
F-från min mamma, till mormor.
Vad är det?
Vänta, vad är det för nåt?
Är det du, Kanta?
Hallå, ni bor i ett spökhus!
Kanta!
Jag gjorde samma saker i hans ålder.
Jag hatar pojkar! Men jag älskar Gammelmors riskakor!
Ät ni bara.
Tack så mycket!
Tusen tack för hjälpen!
Hej då!
Kommer huset att rasa, pappa?
Det hoppas jag inte. Vi har ju precis flyttat in.
Om vi skrattar så skrämmer vi bort alla hemskingar.
Jag är inte rädd!
Det är säkert!
Ett-två, ett-två...
Bra, fortsätt så!
Då var vi klara med tvätten.
Då åker vi!
Gammelmor!
- Hej! - Ni arbetar för fullt!
- Vart är ni på väg? - Till mamma på sjukhuset!
Så trevligt! Hälsa henne från mig!
Den vägen!
God dag!
- Mamma! - Så fint att ni kom.
- Pappa tog fel väg. - Gjorde han? - Välkommen!
Jag är ledig från skolan i dag.
Pappa pratar med doktorn.
Det är så härligt att se er. Har ni kommit till rätta i det nya huset?
Va? Ett spökhus?
- Tycker du om spöken, mamma? - Så klart.
- Jag vill hemskt gärna träffa dem. - Vad sa jag?
Mei var orolig för att du inte skulle gilla spöken.
- Gör ni det? - Ja!
Jag är inte rädd för dem!
Har du gjort Meis frisyr, Satsuki?
Jättefint! - Du har tur, Mei.
- Men hon blir alltid arg på mig. - Du sitter ju aldrig still.
- Är inte ditt hår för kort, Satsuki? - Nej, jag vill ha det så här.
- Borsta mitt också! - Vänta på din tur.
Du har fall precis som jag när jag var barn.
Kommer mitt hår att bli som ditt när jag blir stor?
Antagligen. Du brås på din mamma.
- Mamma såg frisk ut. - Visst gjorde hon.
- Doktorn sa att hon snart får komma hem. - Snart? I morgon?
- Så säger du alltid. - I morgon är lite för tidigt.
Hon lovade att sova i min säng.
Du sa ju att du är stor nog att sova ensam.
Med mamma är det annorlunda.
Pappa! Det är dags att vakna!
Vakna nu!
- Förlåt, jag försov mig igen! - Jag ska ha lunch med mig i dag.
Det hade jag glömt.
- Äsch! Jag har gjort lunch åt oss alla. - Det bränns vid!
- Det här är till dig, Mei. - Min mat!
Sätt dig ner och ät!
Du får slå in den själv.
Satsuki!
01'! - Jag kommer!
- Har du redan fått en kompis? - Hon ropar på dig.
Det är Michiko.
Jag måste sticka!
- Hej då! - Vi ses!
- God morgon! - Nu får vi skynda oss.
Pappa!
- Ser jag stor ut nu? -Javisst.
- Vart ska du gå? - Ut, bara.
- Är det inte lunch snart? - Redan?
Du får vara blomsteraffär, pappa.
Grodyngel
Den har ingen botten.
Jag hittade en!
Vem är du? Ett svartkryp?
Totoro? Du heter Totoro, eller hur?
Du är Totoro, inte sant?
Totoro...
Vi ses sen!
- Jag är hemma. - Är klockan redan så mycket?
- Var är Mei? Jag ska till Michiko. - Vi har inte ätit. Är hon i trädgården?
Mei!
Pappa, jag hittade hennes hatt!
Mei!
Vakna, Mei!
Här ska du väl inte sova!
- Var är Totoro? - Totoro?
Var är han?
- Har du drömt? - Totoro var här!
Menar du trollet i din bilderbok?
Ja! Han var hårig och hade en så här stor mun.
Det var en liten och en lite större och en som var jättestor!
Där är ni ju. Viket jättefint gömställe!
Mei säger att hon såg Totoro här.
Den här vägen!
Vänta!
- Är det här? - Nej.
- Stigen ledde till ett stort träd. - Det finns ju ingen annan stig.
Kom tillbaka!
Mei!
Det är sant. Totoro var här! Jag ljuger inte!
- Mei... - Jag ljög inte.
Ingen av oss tror att du ljuger.
Du mötte antagligen den här skogens konung.
Du hade tur. Han kommer inte fram så ofta.
Nu går vi till altaret och visar honom vår vördnad.
Till skogen!
Du börja bli tung, Mei.
Titta, kamferträdet! Vilket jätteträd!
- Här var det! - Det här trädet?
Skynda dig, pappa!
- Hålet är borta. - Är du säker på att det var här?
- Hålet har försvunnit. - Han kommer inte ut så ofta, som sagt.
Men han kommer väl? Jag vill också träffa honom.
Om du har tur, så...
Vilket fint träd!
Det måste ha stått här i evigheter.
Träd och människor var goda vänner förr i tiden.
När jag såg trädet bestämde jag mig för att köpa huset.
Hoppas att mamma också gillar det. Nu tackar vi trädet och sen äter vi lunch.
- Jag har lovat att gå hem till Michiko. - Jag vill följa med.
Givakt! - Tack för att du tog hand om Mei.
Tack så hemskt mycket!
- Sisten hem är ett ruttet ägg! -Orättvist!
Vänta!
- Skynda dig! -Vänta!
"Kära mamma! Nåt underbart hände i dag. Mei träffade trollet Totoro."
"Jag hoppas att jag också får träffa honom snart."
Kanta, skynda dig! Du kommer för sent.
Hör du!
Mei?
Fröken! Min lillasyster är här.
- Gammelmor... - Mei... - Förlåt.
Hon vill tvunget vara med dig.
Pappa är på universitetet i dag, Mei.
Du lovade att vara en snäll flicka hemma hos Gammelmor.
Jag har två lektioner kvar och Gammelmor har mycket att göra.
Hon var duktig ända tills nu. -Inte sant?
Jag frågar fröken.
Eftersom hennes mamma är på sjukhuset har Satsuki mycket att göra-
-så ni får lova att vara snälla mot henne.
- Vad är det? - Totoro.
Du måste vara tyst.
Hej då, Mei!
- Jag kan inte stanna kvar efter skolan. - Vi hälsar fröken det. Hej då!
Vi får skynda oss, det blir regn.
Det har börjat!
Jag gråter inte. Är jag inte duktig?
Det blir bara värre.
Snälla ande, låt oss stanna tills regnet slutat.
Men...
Där hade vi tur.
Fast det är hål i paraplyet...
- Pappas paraply! Jag får möta honom. - Jag följer med!
- Jag glömde det! - Ingen glömmer paraplyet när det regnar.
Aj!
- Du hade säkert sönder det när du lekte. - Det hade jag inte alls!
Ursäkta!
Hej, Satsuki och Mei! - Gammelmor!
- Ursäkta för det med Mei. - Asch! Synd att vi inte kunde göra mer.
- Kanta lånade oss sitt paraply. - Gjorde han? Det här gamla skrället?
Mei var med, så jag blev glad. Men det var tråkigt att Kanta blev våt.
- Tack så mycket! - Ingen fara. Han blev nog bara renare.
Ska ni gå och möta er pappa? Vilka snälla flickor ni är!
Hej då!
- Vem var det? - Vet inte.
Precis lagom!
Ska ni gå På?
Då kör vi!
- Pappa var inte med. - Han kommer med nästa.
Ska du inte vänta hos Gammelmor?
Vad hände?
Är du sömnig?
Jag visste väl det. Vill du gå hem till Gammelmor?
Nu dröjer det inte länge. Kom igen!
Det är sent...
Hoppa UPP!
Totoro?
Vänta lite.
Du kan låna det här. Ta det, Mei glider av!
Håll det så här.
Nu kommer bussen!
Totoro fick med sig pappas paraply...
Förlåt!
Tåget var försenat, så jag missade bussen. Har ni varit oroliga?
- Han var här, pappa! - Och en kattbuss också!
- Den var jättestor! - Och hade enorma ögon!
Vi träffade Totoro!
Det var jättespännande!
Pappa!
"Du anar inte hur spännande det vari dag, mamma!"
"Det var den läskigaste och roligaste dagen i mitt liv."
"Totoro gav oss en present"-
-"inslagen i bambublad och knuten med drak-morrhår."
"Vi öppnade den och den var full av nötter!"
"Vi bestämde oss för att plantera dem i trädgården så att vi får en fin skog."
-"Men..." -"...de har inte grott än."
"Mei sitter där och väntar dagarna i ända. Hon ser ut som en liten krabba."
"Det är snart sommarlov."
"Kära mamma, bli frisk snart! Satsuki."
Hör ni!
- Då släcker vi. -Vänta!
- Tror du att de börjar gro i morgon? - Det kan bara Totoro svara på. God natt!
Mei!
De är vid odlingen.
Hurra, vi gjorde det!
Vi har blivit en vind!
Här finns inga träd!
Hurra!
- Det var som en dröm! - Men det var ingen dröm!
Vi gjorde det!
Herr Kusakabe! Telegram!
Är nån hemma?
Är det ingen här?
Gammelmor!
Här är jag!
Den där är mogen.
- Den här då? - Den är också bra.
Din trädgård är som en skattkammare.
Nu tar vi rast.
- Nu bör de vara kalla. -Den här ser jättegod ut!
- Jättegott! -Jaså?
Solen har välsignat dem så man mår väldigt bra av dem.
- Skulle de vara bra för mamma? - Javisst.
Om hon åt mina grönsaker skulle hon bli frisk direkt.
- Hon kommer hem nästa lördag. - Och hon ska sova hos mig.
Det var på tiden. Så skönt att höra.
Hon stannar bara några där för att vänja sig vid det nya huset.
Jaha... Då får vi se till att hon äter mycket grönsaker.
Jag ska ge henne majskolven jag plockade.
Den blir hon säkert glad för.
- Ni har fått telegram. - Vi?
- Pappa kommer inte hem förrän i kväll. - Öppna det nu. Det kan vara viktigt.
"Vänligen kontakta sjukhuset..."
Det är från mammas sjukhus! Nåt har hänt med henne...
- Vad ska jag göra? - Lugna ner dig.
- Vet du var er pappa är? - Jag kan ringa men vi har ingen telefon.
Kanta, visa henne var telefonen i huvudbyggnaden är.
Mei! Du får stanna hos mig.
Stanna hos Gammelmor, Mei!
Jag vill ringa ett rikssamtal.
Till 311382 i Tokyo.
En söt flicka, Kanta.
Hallå?
Goddag, får jag prata med pappa...herr Kusakabe?
Det här är hans dotter Satsuki.
- Pappa, det är Satsuki. - Vad har hänt?
- Från sjukhuset? Jag ringer direkt. - Har det hänt mamma nåt, tror du?
Oroa dig inte. Jag kollar upp det och sen ringer jag dig.
Jag lägger på. Stanna där du är.
Får jag stanna här tills han ringer tillbaka?
Stanna så länge du vill.
Storasyster!
Nej! Majskolven är till min mamma!
Den är min mammas, sa jag!
Mamma mår inte bra.
- Hon kommer inte hem nu. - Nej!
Vi kan inte göra nåt. Du vill väl inte att hon blir sämre?
Nej!
- Det gäller bara några där. - Nej!
- Så du vill att mamma dör? - Nej!
Sluta dumma dig! Nu går jag.
Kom nu, Mei.
Du är dum, storasyster!
Vi måste ta in tvätten...
Var inte orolig, Satsuki.
Gammelmor hjälper dig, så upp med hakan.
Er pappa sa att han skulle titta in på sjukhuset och se hur mamma mår.
Hon är ju bara förkyld och kommer nästa lördag i stället.
När hon kom till sjukhuset förra gången sa de också att hon bara var förkyld.
- Men tänk om hon dör! - Satsuki...
Mamma kanske...
Såja, säja!
Ingen skulle nånsin överge två söta små flickor som ni.
Såja... gråt inte.
Jag stannar här tills pappa kommer tillbaka.
Mei!
- Har hon kommit tillbaka? - Var hon inte vid busshållplatsen?
Konstigt... Var kan hon vara?
Jag skällde på henne för att hon var dum.
- Tänk om hon är på väg till sjukhuset! - Sjukhuset?
- Det skulle ta tre timmar för en vuxen. - Jag går och tittar!
Skynda dig, Kanta!
Berätta för din pappa att Mei är försvunnen!
Dumma Mei, som alltid går vilse!
Mei!
Ursäkta!
Har du sett en liten flicka gå förbi? Hon är min lillasyster.
Det tror jag inte. En flicka? Det hade jag säkert lagt märke till.
Hon kanske inte gick här.
- Tog hon den här vägen? - Jag vet inte.
Mei!
Stanna!
- Galning! Vad gör du? - Letar efter min syster.
Har ni sett en liten flicka? Hon är nog på väg till sjukhuset.
- Hon är bara fyra år. - Har du sett nån?
Vi kommer därifrån men har inte sett nån alls.
Tack i alla fall.
- Var kommer ni ifrån? - Matsugo.
- Matsugo?! - Är det sant?
Hej då!
Satsuki!
Kanta!
- Har du hittat henne? - Nej. Och du?
Pappa och de andra letar. Jag ska cykla till sjukhuset.
- Du kan gå hem igen. - Hon har nog gått vilse på vägen.
De hittade en sandal i dammen.
Vi vet inte om den är hennes!
Har du hittat henne?
- Där är leran för djup. Längre bort! - Finns det fler stänger?
Satsuki kommer!
Gammelmor!
Är den här hennes?
Nej.
Tack och lov! Jag var säker på att den var Meis.
- Gammelmor drog förhastade slutsatser. - Det var fel!
- Var är hon då? - Vi får börja om.
- Det blir snart mörkt. - Tack för hjälpen, allihop.
Det är jobbigt, men vi måste fortsätta.
Snälla, låt mig komma till Totoro!
Mei har gått vilse och det blir snart mörkt.
Totoro!
Mei har gått vilse och vi kan inte hitta henne.
Snälla, leta upp henne!
Hon sitter säkert nånstans och gråter. Jag vet inte vad jag ska göra.
De kan inte se bussen!
SKOGSMOSSEN LÅNGTRÄSK
TREHÖGAR GRAVVÄGEN
MEI
Mei!
Träden flyttar på sig!
Mei!
Storasyster!
- Storasyster! - Mei!
- Storasyster!
- Dumma Mei! - Förlåt!
Tänkte du gå med majskolven till mamma?
SJUKHUSET
Kör du oss till sjukhuset?
Tack!
De hade inte behövt skicka ett telegram för en vanlig förkylning.
Flickorna måste vara oroliga. Det känns hemskt.
Det är ingen fara, bara du mår bra.
Vi klarar det här fint. Vi får bara skjuta upp nöjet lite.
Flickorna tvingar sig att klara det.
Det gör mig särskilt ont om Satsuki. Hon är så snäll.
Det är sant.
Jag ska skämma bort dem när jag kommer hem.
- Mamma skrattar. - Hon ser ut att må bra.
Jag måste bli frisk så snart som möjligt!
Titta!
Var kom den ifrån?
Vad är det?
Jag tyckte att jag såg Satsuki och Mei skratta uppe i tallen.
De kanske var här.
TILL MAMMA