- Kolikrát jste neprošli na emisích? - Emise už budeme mít.
Třikrát? Ty teda válíš. Čtyři auta, s každým třikrát.
To je dvanáctkrát. To si říkáš mechanik?
Říkal jsem ti, že Lamborghini neprodávám.
Ale tys mi tvrdil, že je dodáš včas.
S tím na mě nechoď.
To snad nebude nutné.
To půjdu říct překlenovacímu úvěru. Visím mu 200 tisíc.
Všechny prachy jsem vrazil do těch aut. Když je nedostanu zpátky, jsem vyřízenej.
- Pochopte naši situaci. - Ti žraloci mi jdou po krku.
Byli tu před 11 dny. Musel jsem je vypráskat bičem.
- Vím, že má dodávka skluz... - Zasraný emise.
Copak smog zmizí, když čtyři moje auta nepustí na silnici?
A co peníze? Kolik můžou na tom úřadu brát?
Volá pan Wyatt.
Když nedostane zaplaceno do 5.30, zabaví auta.
Ještě ti zavolám.
Řekni mu, žes mě viděla podepsat šek, a pak jsi ho dala do pošty.
Prosím tě, potřebuju to.
Být vámi, promluvím si nejdřív s panem Babbittem. Jeho číslo?
- Ne, je mimo kancelář. - Máš mu zavolat...
Řekni mu, že letím na Barbados, ať nechá číslo.
Co je? Povídej.
Pan Bateman chce vycouvat a strhnout s sebou pana Webba.
Chtějí přejít k Valley Motors.
Řekni, že mě máš na druhé lince. Dokumentace je na cestě.
- Posloucháš mě? - Jo, poslouchám.
A za trpělivost jim slevím pět táců, jasný?
Jasný.
Pane Batemane? To byl pan Babbitt na druhé lince.
Auta jsou na emisní kontrole...
Prošla emisní kontrolou.
Doklady tady budou cobydup.
A vzhledem k vaší nesmírné trpělivosti
slevíme 5 000 na každém autě.
Ano, jste velmi trpěliví.
Opravdu si ceníme vašeho pochopení.
Děkuji.
- Jede se do Palm Springs? - Charlie, vážně chceš jet?
Máme 75 táců skoro v kapse.
To není špatný za pár telefonátů, ne?
- Víš, kde nás hledat, Lenny? - Mám to tu pod kontrolou.
Nechci se vtírat,
ale co kdybys řekl 10, 12 slov, než dorazíme do hotelu?
Ber to jako předehru.
Řekneš mi, na co myslíš?
Jen tak přemýšlím. O ničem zvláštním.
Třeba si o tom můžem popovídat.
Na povídání to není. Jen jsem přemýšlel.
Myslela jsem, že někam s někým jedu. Asi jsem blázen.
- Tak budeme mluvit. Jak to dnes šlo? - Nechci mluvit.
Jenom mám pocit, že jsi někde úplně jinde.
Jak jsme k tomuhle zase došli?
Nechápu, proč tohle pořád snáším.
- Tys chtěla jet do Palm Springs. - Ale ne sama.
- Sedím v tomhle autě... - Chceš mluvit, tak budem mluvit.
Tohle není řeč, to je jak...
Tady Lenny. Už chvíli se tě snažím dovolat.
Volal ti meziměstsky pan Mooney, právník tvýho otce.
Tvůj otec zemřel, Charlie.
Pohřeb je zítra v Cincinnati. Říkal, že budeš vědět kde.
- Mám jeho číslo. - To není třeba. Ještě něco?
To je všechno. Kdybych mohl nějak...
- Ten víkend mě mrzí, zlato. - Víkend?
Říkal jsem ti, kdysi dávno jsme se nepohodli.
Máma umřela, když mi byly dva roky. My dva jsme se prostě nesnesli.
Pojedeš na pohřeb?
- Pojedu s tebou. - Jsi hodná, ale to je zbytečný.
- Já chci. To není zbytečný. - Promiň, zapomněl jsem, s kým mluvím.
..neboť naše vzpomínky, úcta a obdiv k němu
přetrvají i po jeho odchodu.
Berme si příklad z jeho zápalu pro život,
oddanosti rodině a laskavosti vůči všem.
A nyní s pevnou vírou v život posmrtný
Ti odevzdáváme duši našeho zesnulého přítele...
Musím s ním večer probrat závěť.
Jasně, já můžu počkat v autě.
Měly by se zalít ty růže. Uhynou.
Tohle auto znám celej život. Řídil jsem ho jedenkrát.
Kabriolet Buick Roadmaster z roku 1949.
Udělali jich jenom 8 tisíc. Osm motorů. Kulový blesky.
První rok, co dělali převodovky Dynaflow.
Znám to nazpaměť.
Byl jsi jeho jediné dítě.
Narodil ses, když mu bylo tak 45, ne?
Asi myslel, že nikdy nebude mít syna, tak tě musel mít rád.
Myslím, že přeháníš. Byl jsi jeho dítě, jeho syn, jeho krev.
Nevypadá jako člověk, který nemá rád svého syna.
Co to děláš? Dej to pryč.
- Chceš něco slyšet? - Nerozčiluj se.
Jeho dítě byl ten kabriolet v garáži. A ty zatracený růže.
Na to auto jsem nesměl sáhnout. "To je klasika, to není pro děti."
Bylo mi 16 a pro změnu jsem přinesl perfektní vysvědčení.
Jdu za tátou. "Můžu si vyjet s autem?"
Vzít kluky na oslavnou jízdu.
Nedovolil mi to. Ukrad jsem klíčky a tajně odjel.
Vzal sis auto bez dovolení? Proč?
Protože jsem si ho zasloužil.
Nebylo mu nic dost dobrý.
Jsme na třídě Columbia Parkway. Čtyři kluci, zastavili nás.
- Nehoda? - Zastavili...
- Jak „zastavili"? Policie? - Ano, policie.
Můžu to dopovědět?
Nahlásil, že auto ukradli, ne že si ho "syn vzal bez dovolení".
Ostatní byli do hodiny venku. Nechal mě tam dva dny.
Nechal tě ve vězení dva dny?
Měl jsi strach?
Jo, měl jsem strach.
- Odešel jsem a už jsem ho neviděl. - Jsme spolu rok,
a tohle mi povídáš teprve teď.
Jak to můžeš držet v sobě a nic neříct?
Když jsem měl jako kluk strach, zpíval mi Rain Man.
Rain co?
Takovej dětskej smyšlenej kamarád.
- Co se s ním stalo? - Nic. Vyrostl jsem.
Ne tak docela.
"A vzpomínám i na den, kdy jsi odešel,
plný hořkosti a ideálů, plný sama sebe.
Vyrůstal jsi bez matky, tvá bezcitnost je pochopitelná.
Odpouštím ti, žes ani nepředstíral lásku nebo úctu,
ale tvá zatvrzelost mne připravila o syna.
Přeji ti vše, co jsem kdy pro tebe chtěl. Přeji ti vše dobré.
Tímto odkazuji svému synovi Charlesi Sanfordu Babbittovi
jistý kabriolet Buick,
kterýžto tak nešťastně přetrhl náš svazek.
A také právo na mé oceněné růžové keře,
aby mu připomínaly hodnotu výjimečnosti a možnost dokonalosti.
Dům a ostatní majetek bude svěřen do správy fondu
v souladu s podmínkami dokumentu vyhotoveného současně s tímto.
Co to znamená?
Majetek v hodnotě přes 3 miliony dolarů, po zaplacení výdajů a daní,
bude spravovat fond ve prospěch svěřence uvedeného v této závěti.
- Kdo je to? - To nemohu říct.
- Ty peníze spravujete vy? - Ne, poručník.
Jak to funguje?
Promiňte, ale nemám k tomu víc co říct.
Je mi líto. Vidím vaše zklamání.
Jaké zklamání? Dostal jsem přece růže a ojetý auto.
- Tenhleten. Ten... - Poručník.
Poručník dostal 3 miliony, ale já dostal růže.
Já rozhodně mám ty růže. Rozhodně ty růže.
- Není třeba se... - Třeba co?
Rozčilovat?
Pokud existuje peklo, můj otec tam je
a zrovna se dívá nahoru a může se potrhat smíchy.
Chcete být na pět minut jeho synem? Slyšel jste ten dopis?
Slyšel. A vy?
Ne. Zopakoval byste mi to? Já kurva nevěřím vlastním uším.
Hledala jsem tě.
Jak to proběhlo?
Dostal jsem, co jsem čekal.
Možná to chvíli potrvá.
- Mohu vám nějak pomoct? - Myslím, že ano.
Mám problém se soukromým fondem... To je skvělý kostým.
Můj otec byl Sanford Babbitt...
Je tohle Wallbrook?
Promiňte, je tohle Wallbrook?
Doktor Bruner má jednání. Počkáte v jeho pracovně?
Děkuji, zůstaneme tady.
Možná bysme tu neměli takhle pokukovat.
S dovolením. Chtěl bych se dívat na televizi.
Nechápu ty tajnosti. Je to bývalá přítelkyně mého otce?
- Znal jsem vašeho otce od vašich 2 let. - Co mi zemřela matka.
Já jsem správce. Nemocnice nic nedostane.
Třeba bysme si o tom mohli promluvit.
Přijal jsem toto břímě z loajality k vašemu otci.
- Já bych měl taky cítit loajalitu? - Cítíte se ošizen o své právo.
Mužem, který nedokázal projevit lásku.
Na vašem místě bych se asi cítil stejně.
Doufal jsem, že mi pomůžete pochopit, jakým právem to otec udělal.
Já taky musím dodržovat závazky, i kdybych se měl kvůli tomu poprat.
Promiňte, to není vaše auto.
- Táta mě nechává řídit před domem. - Určitě jezdíte tímto autem?
Co jsem ho před týdnem řídil, přibylo ba tachometru jen 28 mil.
- Mělo by to být víc než 28 mil. - Můj přítel už jde.
Jistě, dnes je pondělí. Já ho vždycky řídím v sobotu.
- Co je to za chlapa? - Prostě si naskočil.
- Tak vyskočí. - Jsem výborný řidič.
To je dobře. No tak.
- Proč jsi ho pustila dovnitř? - Říká, že jezdí tímhle autem.
Táta mě s ním nechává jezdit.
Jistě, sedadla byla původně z hnědé kůže, ne téhle ubohé červené.
Sedadla opravdu byla z hnědé kůže.
- Ty znáš tohle auto? - Znám tohle auto.
- Odkud ho znáš? - Osmička Buick z roku 1949.
Kulový blesk. Vyrobili jenom 8 095 kusů.
Táta mě s ním nechá pomalu jezdit, ale rozhodně ne v pondělí.
- Kdo je tvůj otec? - Sanford Babbitt.
Ulice Beechcrest č. 10961, Cincinnati, Ohio.
To je moje adresa. Co je to za chlapa?
- Kdo je tvoje matka? - Eleanor Babbittová.
- Zemřela 5. ledna 1965. - Kdo sakra jsi?
- Kam jdeš? - Za 13 minut je Lidový soud.
- Chci se tě na něco zeptat. - "Sledujete skutečné slyšení."
Mluvím s tebou.
Brunere, kdo je ten chlap?
Raymond je váš bratr.
Já nemám bratra.
"..rozepři rozhodne senát Lidového soudu."
Lidového soudu.
Já jsem Doug Llewellyn a vítám vás u Lidového soudu.
- Je blázen, nebo zaostalý? - Ne tak docela.
- Nicméně je tady. - Je to autistický vědec.
- Nevím, co to znamená. - Dřív se jim říkalo "chytří blázni".
Mají určité nedostatky i schopnosti.
- Je zaostalý. - Autistický. Vysoce funkční.
Co to znamená?
Jeho vada postihuje smyslové vjemy a jejich zpracování.
To je na mě moc.
Špatně komunikuje.
Nedokáže se vyjádřit nebo pochopit své emoce normálním způsobem.
Všude vidí nebezpečí.
Chrání se rutinou a rituály.
Rituály. To se povedlo.
Patří k tomu to, jak se chová, spí, jí, chodí na toaletu, mluví – všechno.
Odchylka od rutiny ho děsí.
- Jak je tu dlouho? - Já jsem nastoupil v roce 1960...
- Jak je starý? - Bylo mu 18 nebo 20...
- Vy jste tu tak dlouho? - Tehdy jsem nastoupil.
Byly mi skoro tři, a vy jste věděl, že jsem jeho bratr.
O co vám jde?
Jde o to, proč mi kurva nikdo nic neřekl?
K čemu by vám to bylo?
Nevím.
Ví, kolik peněz mu odkázal?
Ne, on koncepci peněz nechápe.
On nechápe koncepci peněz?
Právě zdědil 3 miliony, ale nechápe koncepci peněz?
No řekněte, není to báseň?
To se tatínkovi povedlo.
A kdo hraje na první metě? Ano. Jak se jmenuje ten na první metě? Kdo.
Proč to dělá?
Když je nervózní, dělá "Kdo je na první?" z Abbotta a Costella.
Vyrovnává se tak s tím, že se dotýkáte jeho věcí.
- Takže umí zpaměti "Kdo je na první?" - Mimo jiné.
Raymonde - Ted Kluzevski.
Ted Kluszewski. "Velký Klu". První meta.
- Hrál za Cincinnati. - Roku 1957 ho střídal Dee Fondy.
- Průměr na pálce 298... - Takže čte?
Čte a pamatuje si všechno, co se mu dostane do ruky.
V-e-r-n-e. Ti lidé tu budou celý den, Verne.
To je neohlášená návštěva. Rozhodně ne víkendová návštěva.
Začíná mít strach. To je dobrý, Rayi.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM. TÁTA
- To je neohlášená návštěva. - Říkal, ať nesaháme na knížky.
- Máš řád Shakespeara? - Já nevím.
- Četl jsi tohle? - Já nevím.
Četl jsi Macbetha? Hamleta? Četl jsi Večer tříkrálový?
- Přestaň. - Ano.
Četl jsi všechny části té knížky, ale nevíš, jestli jsi tu knížku četl?
- Já nevím. - Ty nevíš?
Radši ji dejte zpátky.
Ty nevíš. Uklidni se, já nebudu...
Já už na nic sahat nebudu.
Nic se neděje, Rayi. Pojď. Můj hlavní člověk.
Vern, můj hlavní člověk.
Je to dobrý, Rayi.
Můj hlavní člověk.
Tady máš karty. Nevěděla jsem, kam je mám dát.
Bereš léky na předpis?
Líbíte se mu. Takhle to dává najevo.
- Když jsem se ho dotkla, ucuknul. - Neberte si to osobně.
Mě se nikdy nedotkl, a blíž než já k němu nikdo není.
Kdybych zítra odjel bez rozloučení, ani si toho nevšimne.
Ani si toho nevšimne?
Myslím, že lidi u něj nejsou na prvním místě.
Rayi, chceš jít na procházku?
Slyší nás, když je takový?
- Ukážeš nám kachničky? - Ovšem za 27 minut začíná V ohrožení.
Přivedem tě hned zpátky.
- Prakticky za 26 minut. - Přivedeme ho hned zpátky.
Neudělám to.
Za prvé kvůli tomu, jakým rozkazovačným tónem...
Jsi rozčílená. Uklidni se. Raymonde, promluvím si ze Susannou.
- Ahoj, Raymonde. - Vydrž.
Hned jsem zpátky. Zůstaň tam.
Jen v klidu stůj. Výborně.
Udělám to, když mi řekneš proč. Proč mám...
Co?
Proč mám na tebe zase čekat s autem u brány?
- Pořád na tebe někde čekám. - Kvůli Raymondovi. To auto ho rozrušuje.
- Proto? - Proto.
Na co se díváš? Kachny jsou tamhle.
Já nevím.
Táta minulej týden umřel.
- Řekli ti to? - Já nevím.
Nevíš, jestli ti to řekli, nebo že je mrtvej?
To znamená, že je pryč. Je na hřbitově.
- Chceš ho tam navštívit? - Já nevím.
- Znamená to možná? - Já nevím.
Já bydlím v Los Angeles. Třeba bys chtěl vidět hrát Dodgers.
Jít na zápas Dodgers.
- Dnes se nehraje. - Nemusíme jít dneska.
Myslel jsem, že bys chtěl vidět nadhazovat Fernanda Valenzuelu.
Má nadhazovat až ve středu.
Bude nadhazovat ve středu?
Na středu nic nemám.
Pojedem do Los Angeles.
Pojď, Rayi.
Ovšem, do Kalifornie je daleko,
a já rozhodně nemám opouštět areál na více než dvě hodiny.
Počkej, až tam budeš. Lidi, davy burácí. Bude se ti to líbit.
- Prezidentské apartmá. - Večeře je v 6.30.
A nalevo je Raymondův pokoj.
To rozhodně není můj pokoj.
- Jen pro dnešek. - Musím zpátky do Wallbrooku.
Bude to skvělý.
- Doktor Bruner chce, abysme si to užili. - Kdy to říkal?
Ovšem, nemám tapiokový pudink.
Tapiokový pudink bude. Zavolám Lennymu.
Ovšem, tohle rozhodně není můj pokoj a postel je na špatném místě.
- Můžeš ji přesunout. - Postel má být u okna.
Ovšem, nemám tu knížky a nejsou tu police.
Já rozhodně... Budu bez knih.
Tady je kniha. Tlustá kniha. Spousta slov.
Lenny, zvedni to.
200 tisíc může vyletět komínem, a on nezvedá telefon.
- Šest tady, to tam bude devět. - Ne, tři.
- V 6.30 večeře. - Jsou tam tři.
A on to nebere?
Oranžáda.
- Musí být v plechovce s brčkem. - Bruner ti řekl, že to máš udělat?
- To nedává smysl. - Vím, co je pro něj dobrý.
V-e-r-n-e.
Bože. Podíváš se, co dělá?
- Co je? - Co se děje?
Nic se neděje. Vezmeme ho domů.
Objednám mu večeři, bude v pohodě.
Říkals, že chceš hamburger?
V pondělí bývá pizza s klobásou.
V ústavu míváte pizzu?
V pondělí je italský večer.
- Mitchell a Mitchell. - Dejte mi Stu. Tady Charlie Babbitt.
- Lituji, není tady. - Kde je? Mám právní problém.
- Do zítřka je mimo město. - Zavolám mu zítra.
..žádná televize u večeře.
- Rozhodně ně. - Ale tady se můžeme dívat na televizi.
Kolo štěstěny.
"Pohlédněte na studio plné atraktivního zboží,
báječných a vzrušujících cen.
Auta pro zaměstnaný pár,
tisíce dolarů v hotovosti.
Přes 150 tisíc dolarů čeká na vítěze
v přehršli cen Kola štěstěny."
Chci objednat velkou pizzu.
- S klobásou? - Já nechci klobásu.
Ano, velkou s klobásou. Jak dlouho to potrvá?
Pivo pro dva a oranžádu. Máte tapiokový pudink?
Dejte nám něco podobného.
Vem si tohle. Jídlo bude za chvilku.
Hned jsem zpátky.
Ovšem, já tu budu dlouho, hodně dlouho.
Protože já jsem nadobro pryč z domova.
Co je to?
Myslím, že Raymond je v pokoji.
- Raymonde, jsi tady? - Charlie Babbitt.
Vypadni.
- Běž. - Nech ho.
- Ježíši... - Jdi za ním.
Charlie, je to tvůj bratr. Bojí se.
Nerozumí tomu. Jdi za ním.
Cos dělal v mým pokoji?
- Já nevím. - Ty nevíš?
Slyšel jsem zvuky.
Po tom ti nic není. Rozumíš?
Polož ten seznam. Nechovej se jako idiot a běž spát.
- Běž spát. - Za devět minut 11. Večerka je v 11.
Máme nový pravidla.
Ty mě neposloucháš.
- O čem to mluvíš? - Měl ses mu omluvit.
- Zase jsi ho urazil. - To ho mám uložit do postele?
Jsi jeho bratr. Dnes ti řekli, že máš bratra.
Nepozoruju žádnou reakci. Neříkám radost, ale něco.
- Nevíš, jaký to je. - Ne, protože mi nic neřekneš.
- Jenom samé lži. - Jaké lži?
Doktor Bruner ti určitě neřekl, že ho máš vzít sem.
Tak proč mi neřekneš, proč tu je?
- Protože jsem nasranej na tátu. - Tak vezmeš Raymonda sem. Proč?
- Protože jeho chtějí. - To nedává smysl.
Raymond dostal všechny peníze - 3 miliony, do posledního dolaru.
Takže si ho nechám, dokud nedostanu půlku. Zasloužím si to.
Co děláš?
Uklidni se. Máš toho dost?
- Odcházím. - Teď ode mě odcházíš?
- Potřebuju tě. - Nepotřebuješ nikoho.
Co to znamená?
Uklidni se. Co jsem proved?
Využíváš lidi.
Využíváš Raymonda, využíváš mě.
Raymonde, využívám tě?
Jo.
Odpovídá na to, co jsem se ptal před půl hodinou.
K čemu jsou mu 3 miliony? Budou tady ležet, a já je potřebuju.
Potřebuješ je, takže to není krádež. Co bude s Raymondem?
Vrátí se do Wallbrooku, nebo mu najdu lepší místo.
- Jakej je v tom pro něj rozdíl? - Jenom že budeš mít jeho peníze.
Ten člověk byl i můj otec. Tak kde je sakra má polovina?
Unesl jsi ho.
Nevzal jsem jeho, ale svou půlku.
- Jsi blázen. - Máme to v rodině.
Jsi celá mokrá a chceš jít ven uprostřed noci?
Otec se do mě navážel celej život. Tak co ode mě chceš?
- Nech toho. - Dobré ráno.
- Kávu? - Ano. Děkuju.
Sally Dibbsová. 461-0192.
- Jak znáte moje číslo? - Jaks to věděl?
Říkal jsi, ať čtu telefonní seznam. Dibbsová, Sally. 461-0192.
Pamatuje si věci, drobnosti, občas.
Moc vtipné, mládenci. Hned jsem zpátky.
- Jak to děláš? - Já nevím.
Znáš nazpaměť celý seznam? Začal jsi od začátku?
- Jak daleko jsi došel? - G... William Marshall Gottsaken.
- Umíš to nazpaměť po G? - Jo, po G.
- A, B, C, D, E, F, G? - Půlku G.
To je dobrý, Rayi. To se mi líbí.
- Máš hlad? - V úterý máme palačinky.
- Dobrej nápad. - S javorovým sirupem.
- To si piš. - Si piš.
Mají palačinky.
- Co se děje? - Nemám tu párátka.
Nepotřebuješ je.
S tou pizzou to nevadilo. Tady se jí vidličkou.
- Nemám tu párátka. - Nepotřebuješ je.
- Budeš jíst vidličkou. - Nemám tu ani javorový sirup.
- Vidíš snad palačinky? - Není tu javorový sirup.
Až objednáme palačinky, přinesou javorový sirup.
- Měl by tu být před palačinkama. - Ještě jsme neobjednali.
Když ho přinesou potom, bude to rozhodně pozdě.
Jak to? Ještě jsme ani palačinky neobjednali.
Budeme tu celý dopoledne bez javorovýho sirupu a párátek.
Rozhodně nebudu jíst palačinky bez...
Nedělej scény. Přestaň se chovat jako magor.
Co to píšeš?
Co to kurva je?
"Seznam vážných ublížení. Charlie Babbitt."
To si děláš prdel?
Číslo 18 roku 1988.
"Zmáčkl mě a tahal mě za krk roku 1998."
Zmáčkl tě a tahal tě za krk roku 1988?
- Doktore Brunere, tady Charlie Babbitt. - Kde jste?
- Spíš s kým jsem. - Musíte ho přivézt zpátky.
Žádný problém. Bude to 1,5 milionu, má polovina.
- Nesahej na to. Je to špinavý. - Víte, že to nejde.
Prostě ho sem hned dovezte. Patří sem.
Jsem jeho bratr. Takže to není únos, ne?
Je tu jako pacient dobrovolně, ale o to nejde.
Tady se mu dostane nejlepší péče. Jde tu o jeho blaho.
Vynecháme ty kecy. Mám nárok na část otcova dědictví.
Když se nechcete dohodnout, odletím s ním do Los Angeles,
vrazím ho tam do ústavu, a můžeme bojovat o poručnictví.
Slečno? Potřebuje párátka. Šlo by to?
Chcete se mi postavit u soudu? Představte si to, doktore Brunere.
- Nebo se můžeme rovnou dohodnout. - Myslím, že nemáte představu...
Párátka. Mohli bychom dostat párátka?
A já s vámi žádné dohody dělat nemohu.
Tak se uvidíme u soudu.
Zaplatím. Nezlobte se kvůli těm párátkám.
82, 82, 82.
82 čeho?
- Kolik to dělá? - Párátek.
Těch je mnohem víc než 82.
- Ovšem, celkem 246. - Drobné si nechte.
Kolik párátek tam bylo?
- 250. - Skoro ses trefil. Jdeme.
246.
- Čtyři zůstala v krabičce. - Ovšem, musím si vzít batoh.
97-X, budoucnost rokenrolu.
97-X. Bam. Budoucnost rokenrolu.
97-X. Bam...
To by stačilo. Přelaď kanál.
..Bam. Budoucnost rokenrolu.
Lenny, nezajímá mě, co si myslíš. To že říkali?
Nesmíš se dát. Mám velký potíže.
Nemůžu dostat ani ty auta, ani peníze. Prošvihl jsem splátku na půjčku.
Zavolám do banky a řeknu, že máme drobný problém.
Lenny, poslouchej.
Za tři hodiny jsem na letišti. Buick je na stání A-3, hlavní terminál.
Ať ho určitě vyzvednou. Zatím ahoj.
Raymonde, jdeme.
Rayi, jdeme.
- Na co ses díval? - Já nevím.
- Tamhle je letadlo. - A všichni nastupují.
- Letecká doprava je nebezpečná. - Neblázni. Bude se ti to líbit.
- Tak pojď. - Ne.
Rayi, jsme na letišti. Cos myslel, že tu budeme dělat?
V roce 1987 bylo 30 leteckých neštěstí. 230 mrtvých, z toho najisto 211 pasažérů.
Tohle letadlo nespadne. Já na tohle divadlo nemám čas.
- Já nevím. - Ty nevíš?
- Vadí ti ty aerolinky? - Jo.
Dobře. Můžem... Tamhle je let American Airlines.
Let American Airlirnes 625 havaroval 27. dubna 1976.
- Nemusí to být Americké Airlines. - Jo, vyber jiné.
Continental.
Continental havaroval 15. listopadu 1987. Let 1713. 28 obětí.
To není legrace.
Musím se dostat do Los Angeles. Takže nastoupíš do toho letadla.
- Budeš muset nastoupit do letadla. - Jo, nastoupit.
Takže, tamhle je Delta.
Odlétá o půlnoci. Co Delta?
Delta havarovala 2. srpna 1985. Lockheed L-1011.
Dallas - Fort Worth. Strašné turbulence...
Každá aerolinie měla havárii. Proto ještě nejsou nebezpečné.
Qantas.
Qantas neměl havárii.
- Qantas? - Neměl havárii.
To mi teda moc pomůže. Qantas nelítá do Los Angeles z Cincinnati.
Musel bys do Melbourne v Austrálii, aby ses dostal na letadlo do Los Angeles.
Hlavní město Canberra. 16,2 milionů obyvatel. Překrásné pláže.
My dva nastoupíme na to zatracený letadlo.
Nepoletíme. Nic mu není.
Nepoletíme.
Jen klid. Měl strach.
Nepoletíme. Vůbec nepoletíme, ano?
Lítat nebudem.
- Nepoletíme. - Lítat nebudem.
Ty mě zničíš, Rayi. Pojedem do Los Angeles autem, ano?
No tak. Rayi, pojď.
- Lítat nebudem. - Vem si tu zatracenou tašku.
Teda řeknu ti, dáváš mi pěkně zabrat.
Mám být v Los Angeles za tři hodiny, a bude mi to trvat tři dny.
- Lítat nebudem. - Lítat nebudem.
- Ovšem v pět hodin je V ohrožení. - Nezačínej.
Centrálo, tady 109.
Pošlete sem další jednotku.
Na dálnici je spousta nebezpečí.
Nastup si. Zbláznil ses? Za chvilku jsme z toho venku.
To je v pohodě.
Za chvilku z toho budem venku. Je to dobrý, Rayi.
Rozhodně smrtelná nehoda.
Tady nám nepomůžete. Vraťte se do auta.
Hned to bude.
Tady není nic k vidění. Vraťte se do auta.
Zůstaň stát na kraji. Jasný, Raymonde?
- Zůstaň tam stát. - Rozhodně velký provoz.
Jestli mi to za ty tři miliony stojí. Měl bych prostě vypadnout.
Jo, já slyším.
- Tak co bude? - Tohle je velmi nebezpečná dálnice.
- Jak se mám dostat do Los Angeles? - Ovšem, dálnice je nebezpečná.
Chceš pryč z dálnice? Tak si nastup...
V roce 1986 rozhodně mělo 46 400 řidičů smrtelnou nehodu.
Mám nápad.
Zůstaň před autem, dokud nebudem u výjezdu.
Pak nastoupíš a pojedem míň nebezpečnou cestou.
Co na to říkáš?
Tak si plácnem. Bezva nápad. To je ale magor.
Ptám se, kdo je na první. Tak se jmenuje. Kdo se jmenuje? Ano.
Tak mi to řekni. Kdo. Ten na první metě. Kdo.
Ten na první metě. Kdo je...
- Nastup sakra do auta. - Jo, nastup do auta.
Ovšem, v 11 musím být v posteli. Večerka v 11.
Musím se dívat na televizi.
Je skoro za 19 minut 11. Musím být v posteli v 11.
Nezačínej. Jsem na nějaký posraný vedlejší silnici a musím nahnat čas.
Musím se dostat do Los Angeles. Podnik mě potřebuje.
Rozhodně televizi, ale musím být v 11 v posteli.
- Zapomeň na to. - Za 19 minut 11.
To se povedlo. "Nechodíme ven za deště."
Doufám, že to oceníš, protože můj podnik jde do hajzlu.
Mám být v Los Angeles.
Místo toho jsem v motelu v Prčicích v Missouri,
protože ty nemůžeš vyjít do deště.
Je to záhada. Podělaná záhada.
Tak co? Dobré zprávy, špatné zprávy?
Prošli jsme na technické, ale ne na emisích. Peníze nejsou.
Od pohřbu trčím v Cincinnati. Musí se toho tolik zařídit.
Ani nemluvě o tom, že rodina je zdrcená.
Děkuji. Vážím si toho. Je to přinejmenším šok.
Nešla by ta půjčka prodloužit?
Pár dnů navíc by mi moc pomohlo.
"Nechodíme vem za deště."
Víc nahlas, Lenny. Na tohle jsem čas nezískal.
- Budeš muset... - Je 12.30.
- Cože? - Oběd je ve 12.30.
- Co chceš? - Ve středu jsou rybí prsty.
- Zelené želé jako zákusek. - A ještě jablečnou šťávu?
Oranžádu. A je 12.31.
Musím jít. Začíná se kývat a hýkat.
Čtyři rybí prsty. Má jich být osm.
Tady jich máš osm.
Sprchuješ se, Rayi? Sprchuješ se, ne?
Je to jako déšť - trochu se namočíš. Co říkáš?
- Ovšem, sprcha je v koupelně. - Konec diskuze.
Prosím britskou poezii za 200.
Shakespeare napsal 150 básní v této 14řádkové formě.
- "Co je to sonet?" - Co je to sonet?
Stu, takže Bruner nikdy nebyl legálně Raymondovým poručníkem?
Nečekal, že někdo zpochybní jeho oprávnění.
V tom případě určitě dostanu poručnictví a 3 miliony.
Zařiď termín na slyšení k tomu poručnictví.
Chci pevný termín, a brzo.
Lenny, nepřišla, ani se neozvala?
Jestli ji uvidíš, ať mi zavolá.
Koukej na to. Studebaker Zlatý jestřáb z roku 1957.
Z nuly na stovku za osm sekund. 275 nadupaných koňských sil.
- Jsem výborný řidič. - Ty umíš řídit?
- Kdy jsi řídil? - Když táta přijel do Wallbrooku.
Byl táta v autě?
- Nechal tě řídil Buicka? - Pomalu po příjezdové cestě.
Někdy tě necháme řídit.
Nikdy nesahej na volant, když řídím. Slyšíš?
Ovšem, nemám svoje spodní prádlo.
- Rozhodně nemám svoje spodní prádlo. - Dnes ráno jsem ti dal moje čistý.
Měl sis ho oblíct. Kde je?
Je v kapse od bundy.
Tady. Je to moc těsný.
- Nechej si to. - To nejsou boxerky.
- Copak na tom záleží? - Tohle je Hanes, velikost 32.
Na mých je moje jméno.
- Koupíme ti boxerky. - Já si je kupuju v Kmartu v Cincinnati.
Zpátky do Cincinnati nepojedeme.
- Dubová ulice č. 400. - Nemusíš jet to Cincinnati.
- Na rohu Dubové a Burnettovy. Kmart. - Co jsem říkal?
Já vím, že mě slyšíš. Mě těma kravinama neoblafneš.
- Tvý jsou moc těsný. - Co jsem kurva říkal?
Sklapni.
Cincinnati je daleko. Vzdalujeme se od Kmartu.
Kvůli trenýrkám nemusíš jezdit do Cincinnati.
- Kmart. Dubová ulice č. 400. - Do Cincinnati nejedem.
- Já si kupuju boxerky v Kmartu. - Tak naposled. Slyšels mě?
Já se z toho zcvoknu.
Co záleží na tom, kde si koupíš prádlo?
Prádlo je prádlo.
Pořád to bude prádlo. Ať ho koupíš v Cincinnati nebo jinde.
- Kmart. - Víš, co si myslím, Rayi?
Že ten autismus je pěkná hovadina.
Nevykládej mi, že ti to někdy nezapaluje.
Boxerky. Boxerky z Kmartu.
Tohle je Hanes, velikost 32.
Já nosím boxerky.
Musíme zajít k psychiatrovi, protože tohle mi jde na mozek.
Ovšem, tvoje trenýrky jsou na cestě. Pojedem do Kmartu v Cincinnati.
To chci vidět, jak v tomhle městě najdeme cvokaře.
PŘECHÁZET
NEPŘECHÁZET
Uhni, magore.
Hej, kámo. Něco tě přejede.
- Něco se ti stane. - Svítí "Nepřecházet".
To je v pohodě.
Promiňte. On není odsud.
Musím do Kmartu.
Kmart, Dubová ulice č. 400.
- Svítilo "Nepřecházet". - Jo, je to pokažený.
Musím do Kmartu. Na rohu Dubový a Burnettovy.
Říkal: "Mladý muži, jdi na západ."
Tak se naše zem rozvíjela, od východního pobřeží po západní.
Během tohoto období...
vzniklo to, čemu se dnes říká kurýrní pošta.
Určitě jste o tom všichni něco četli.
Možná si trochu pletu dny nebo roky,
ale dějiny Spojených států znám dost dobře...
- Je artistický? - Autistický.
To neznám.
Jaká je přesná povaha problému?
Žije ve vlastním světě.
Promiňte, ale co s ním není v pořádku?
Raymonde, uděláš "Kdo je na první?"
Kdo je na první. Co je na druhé.
..a vytvořili celostátní síť,
po které kurýrní pošta jezdila rychlostí přibližně 35 km...
Něco se s tím musí dát dělat.
Nejsem psychiatr, ale vím, že mu mozek nepracuje jako jiným lidem.
Pokud vám půjde na nervy, jeďte si od něho odpočinout.
Jasně. Pošlu ho prostě zpátky.
Takový soukromý vtip.
Říkáte, že to prostě musím snášet?
Tak nějak.
Zajímalo by mě, jestli má nějaké zvláštní schopnosti.
Má dost dobrou paměť. Počítá párátka.
Vysypala se krabička párátek,
jednou se na ně podíval a měl je spočítaný.
Jdou ti dobře čísla?
Chtěl bych něco zkusit.
- Kmart, Dubová ulice č. 400. - Říkal jsem potom.
Rayi, zkusíme něco?
Víš, kolik je 312 x 123?
38 376.
- Je to správně. - Cože?
Kolik je 4 343 x 1 234?
5 359 262.
- Je to génius. - Je to správně.
Kolik je odmocnina z 2 130?
46,15192304.
To je úžasný.
Měl by dělat pro NASA nebo tak něco.
Kdybys měl dolar a utratil 50 centů,
kolik peněz by ti zůstalo?
Asi 70.
- 70 centů? - Sbohem, NASA.
- Měli bysme do Kmartu. - Až potom, Rayi.
Dubová ulice č. 400.
Víš, kolik stojí čokoládová tyčinka?
- Asi 100 dolarů. - Tak 100 dolarů?
- A co nové auto? - Asi 100 dolarů.
Je na tom dost dobře. Vysoce funkční.
Většina autistů nedokáže mluvit a komunikovat.
- Víš, co je to autistický? - Jo.
Jsi autistický?
Myslím, že ne.
Ne, rozhodně ne.
Lenny, schválně jestli to chápu.
- Je to tu moc malé. - 10 tisíc navíc na každý auto?
- Ovšem, málo místa. - Rayi, vydrž chvilku.
Chtějí vytáhnout karburátor a vyměnit systém vstřikování paliva? Teď?
To je blbost. Co děláš?
- Moc těsný na batoh. - Nech si ho na zádech.
Teď nás jenom emise přijdou na 40 tisíc.
Dej mi číslo a já do té firmy zavolám sám.
- To je moje pero a můj blok. - To není vážné ublížení.
- Vážná ublížení patří do červeného bloku. - Promiň. Ztratil jsem manuál.
- Ovšem, ty už jsi pod číslem 18. - Jo, v roce 1988.
To je můj blok a moje pero.
Za 12 minut začíná Wapner. Je tu rozhodně těsno.
- Těsno a bezpečno. - "Sledujete skutečné slyšení."
Bude večírek na tvou počest, Rayi.
Menší sezení v Los Angeles ohledně poručnictví.
Víš, proč bude večírek? Protože jsi trojnásobný milionář.
Kena Aldorfa. Charlie Babbitt.
- Prd. - Počkám.
Ty ses kurva uprd.
No teda.
- Jak to můžeš vydržet? - Mně to nevadí.
- Ano, Ken? Tady Charlie Babbitt. - Za 10 začíná Wapner.
- Jsme zavření v budce bez televize. - Těch 10 tisíc za každé auto?
Jak se to mohlo stát?
Lidový soud začíná přesně. Rozhodně přesně.
Něco tu mám. Budu ti muset ještě zavolat.
To rozhodně nestihneme.
- Rozhodně musíme jít. - Jo, jenom klid.
- Kde vezmu televizi? - Za tři minuty Wapner.
Do Wapnera zbývá osm minut.
Tak pojď.
Chceš ten pořad vidět?
Tak poslouchej. Žádná jiná farma tu není.
Teď, nebo nikdy.
Budeš se chovat divně, a nepustí nás dovnitř.
Musíš vypadat co nejvíc normálně.
Drž ruce dole.
- Ovšem, Wapner za čtyři minuty. - Zmlkni a zůstaň tady.
Nekolíbat se a nehýkat. Ruce dole.
Dobrý den. Jsem od společnosti AC Nielsen.
Víte, čím se zabýváme?
- Sledovanost pořadů? - Přesně tak.
Předběžně jste byli vybráni jako další rodina do našeho průzkumu.
- Ale manžel není doma. - Budete se podílet
na formování programů pro celý národ,
za což budete mít nárok na honorář 286 dolarů měsíčně.
- Kdo je to? - Můj kolega, pan Bainbridge...
Za chvíli se přihlásí Lidový soud.
Tím to hasne. Podělal jsi to.
- Je konec. - Minuta do Wapnera.
Málem jsme to zvládli, Rayi.
Mohls to mít. Píšou tam dějiny práva.
- Bože. - Co se to tu děje?
Promiňte, paní. Lhal jsem vám.
To je můj bratr. Když neuvidí Lidový soud, bude vyvádět.
Můžete mi pomoct, nebo to sledovat.
My se díváme na kreslené filmy. To by mu nestačilo?
..a pak uviděla identické dvojče.
Jistě, jeden na sobě neměl košili,
ale mně připadnou stejní...
- Já chci tátu. - Táta tu teď není.
Kene, pomoz mi s tím, a já se s tebou vyrovnám.
Znáš tuhle písničku?
ROZSUDEK:: OBŽALOVANÝ
Rozsudek se dozvíme po krátkých zprávách.
Moje kreditka nefunguje?
- Kolik to bude stát? - 20 dolarů.
Ovšem, já se nikdy nevrátím. Je to rozhodně dlouhá cesta.
Už jen pár dnů.
Tak kdo hraje na první metě? To on hraje první metě za St Louis?
Zase s tím začínáš? Je to jen další motel.
Tak se jmenuje. Kdo se tak jmenuje...
To není hádanka.
Nikdy nepřijdeš na to, kdo je na první metě, protože je tam Kdo.
V tom je ten vtip. Je to komedie.
Abbott dělá legraci s Costellem. Ty legrační nejsi.
Jsi jak Abbott s Abbottem. Chápeš, co říkám?
Nikdy na to nepřijdeš. Protože to není hádanka.
A když pochopíš, že je to legrace, třeba ti bude líp.
Já jen chci zjistit, kdo je ten na první metě.
Ne, jak se jmenuje ten na druhé...
No tak, dáme postel k oknu, jak to máš rád.
Máme jablečnou šťávu, blok a tužky dáme na stůl.
- Na něco jsem zapomněl? - Sýrové kuličky.
- Rozhodně sýrové kuličky. - Zapomněl jsem na ně.
Musím mít 12 sýrových kuliček a zubní pastu na zubní kámen.
Koupil jsem ti to před pár dny.
Víš, jak ti ten doktor dával úkoly s čísly?
- Jaks to dělal? - Vidím to.
Cože? Můžeš na chvíli přestat?
Polož to. Mluvím s tebou.
Když řeknu přestaň, proč nepřestaneš? Proč se musíš chovat jako idiot?
- Myslíš, že je to legrace? - Legrační Rain Man. Zubatec.
- Cos to říkal? Vypláchni si. - Legrační zubatec.
Proč jsi řekl "Legrační zubatec"?
Tys řekl: "Legrační zubatec, legrační Rain Man."
- Já řekl "Rain Man"? - Jo, "legrační Rain Man".
Chtěl jsem říct "Raymond", a vyšlo mi "Rain Man"?
Ty jsi Rain Man?
- Kdo to fotil? - T-á-t-a.
- Tys s náma bydlel? - Ulice Beechcrest č. 10961, Cincinnati.
Kdys odešel?
- 21. ledna 1965. - Ty si to pamatuješ?
Byl čtvrtek. Hodně sněžilo. 20 cm sněhu.
- Těsně potom, co umřela máma. - Máma umřela 5. ledna 1965...
- Pamatuješ si den, co jsi odešel? - ..po krátké a náhlé nemoci.
Pamatuješ si ten den?
Byl jsem u toho?
Byl jsi v okně. Mával jsi na mě. "Pá, pá, Rain Mane."
Takže tys mi zpíval?
Co jsi zpíval? Co to bylo za písničku?
Co jsi zpíval?
Líbilo se mi, jak mi zpíváš?
Ještě jsme něco zpívali? Máš rád Beatles?
Velká hrůza.
Co je velká hrůza?
Horká voda opaří dítě.
Opaří dítě? Jaké dítě? Mě?
- Jo. - Klid.
- Horká voda opaří dítě. - Nejsem opařenej. Podívej.
- Vana opaří dítě. - Neopařil jsem se.
Neopařil jsem se. Nic se neděje.
Už je čas na Wallbrook.
Tak proto tě dali pryč. Mysleli, že mi ublížíš.
Cože?
Cože, Rayi?
11 hodin. Večerka.
Neublížit Charliemu Babbittovi. Nikdy neublížit Charliemu Babbittovi.
Jak to máš rád, před postelí.
Tak pojď, Rayi.
To jsem já. Nezavěsilas, takže jsme zasnoubení?
Heleď se...
Chci jen slyšet, že to není konec. Chci říct, že se bojím, že to je konec.
Dnes se mě neptej. Nevím, co říct. Nech to uležet.
To mi zrovna moc nejde.
Nejde ti víc věcí.
Zavolám ti, až budu zpátky, ano?
Zatím.
Já vyhodím prachy za malou televizi, a ty se díváš na sušičku?
Já nevím.
U psychiatrickýho slyšení musíme ukázat, že se radši díváš na tuhle televizi.
Posloucháš mě?
Vypni to, když se nedíváš.
Když si vybiješ baterky, propásneš Wapnera.
- Ten červený padá vždycky stejně. - Proč mě neposloucháš?
Chceš zpátky do Wallbrooku?
Musím si zavolat.
- Lenny, to jsem já... - Čekám u telefonu tři hodiny.
- Měl jsem něco na práci. - Jsme v pěkným průšvihu.
Uklidni se. Jsem v Tucumcari...
Charlie, zabavili auta jako splátku půjčky.
Bateman chce zpátky, co zaplatil. Ostatní taky. Dělá to 80 táců.
To já nemám.
Musíš to těm lidem vrátit, nebo to můžem zabalit.
- Co jim mám říct? - Já nevím.
Do prdele.
Mohl bys mě nechat vytáhnout střechu.
Nemuseli bysme se smažit. Natři se tím, ať se nespálíš.
Nezačínej. Mám vytáhnout střechu?
- Střecha rozhodně dole. - Já vím.
Rozhodně mám radši, když je střecha...
Jenom klid. Už to skoro je.
- Jaký to je? - Hrozně kluzký.
- Můžeš s tím dát pokoj? - Nemůžu.
Nech toho.
J7.
- K7? Co to má být? - J7.
Co je J7?
Co je J7? Ta písnička?
Dívej se tamhle. Ne, tamhle.
"18 kol a tucet růží." Co je to za číslo?
E5.
"Podvodné srdce", Hank Williams.
"Tvé podvodné srdce". Ovšem, to je Hank Williams mladší. D1.
"Měsíc v Kentucky", Bill Monroe.
Bluegrass Boys. T5.
Kolik párátek vypadlo z krabičky?
246.
Dáváš pozor?
Sleduješ to?
- Sleduješ? - Jo. Padají na zem.
Takže, co mi zůstalo?
Dva kluci, jedna osma, král, jedna šestka,
dvě esa, jedna desítka, jedna devítka a pětka.
Jedna pětka. To je nádhera.
- Jsem výborný řidič. - Teď řídit nemůžeš.
Teď pořádně poslouchej. Když zůstane hodně desítek, je to pro nás dobrý.
Řekni to. Desítky jsou dobrý.
- A ty vsadíš jeden... - Jeden, když je to špatný, dva, když ne.
Kasina mají pravidla...
V první řadě neradi prohrávají.
Takže nikdy nedej najevo, že počítáš karty.
To je smrtelnej hřích. Posloucháš? Je to moc důležitý.
- Počítání je zlý. - Jo, počítání je zlý.
Rád jezdím pomalu po příjezdové cestě.
Když to nezvoráš, můžeš jezdit, kde budeš chtít, jak pomalu budeš chtít.
Jsem výborný řidič.
ZASTAVÁRNA
Rain Mane, jdem si zahrát karty.
- Chcete další? - Ne, máš 18.
- Chci další. - Pane, máte 18.
- Nechce další. - Chci další.
- Nechce další. - Další.
Vzals mi královnu. Mám desítku, a tu královnu jsem potřeboval.
- Nesahejte na karty. - Potřebuju královnu.
Je jich tam spousta.
- Je jich tam spousta? - Velká spousta.
Počkejte chvilku.
Zdvojnásobuju to.
Královna, královna, královna.
Člověk musí tohle město milovat.
- Jdu na to, Nicku. - Rozhodně to tak vypadá.
- Vsadil bys jeden, nebo dva žetony? - Vsaď dva.
V čem je to tajemství, chlapi?
Podvádíme.
Tady Sam. Nahrávej stůj 47.
Asi 85 000.
- Uvědomils očko? - Sam jim volal.
Já to přebírám.
Daří se vám. Mám z toho radost, pane.
- Co vidíš? - Nevidí celou kartu.
- Nesází na poslední chvíli. - Nevidím, že by měl počítač.
Ale něco tu nehraje. Šest balíčků karet se nedá propočítat.
Počkejte.
Pohlídejte mi žetony. Hned jsem zpátky.
Co to děláš? Jsme uprostřed hry.
Válíme. Babbittové to natírají Las Vegas.
- Kolo štěstěny. - Kleopatra s Cézarem čekají.
- "Plno zboží." - Jeden, když je to špatný, dva, když ne.
20.
- Chceš říct, že se zastaví na 20? - Rozhodně 20.
3 000 na 20.
- Rozhodně 20. - Rozhodně 20?
To není hra pro tebe, Rayi. Prohrál jsem 3 000 dolarů.
Přišel jsem o 3 000 dolarů. Pojď, Rayi.
Dáme si jednadva... Ne? Klid.
Hlavně se nemlať. Zahrajem si třeba pozdějc.
- Nechám si to vyplatit. - Vyplatit.
Je mi z tebe smutno, Rayi.
20.
Vyhráli jsme 86 000 a nějaký drobný.
86 500.
Mám vrátit 80 000 za auta, a dlužím...
- Kolik dlužím za Rolexky? - 3 500, splátka na šest měsíců.
Nemusíme platit za pokoj. Ten je grátis. Jsem volnej a vybílenej.
Jdu se na oslavu vyčurat.
Nikam nechoď. Svítí nápis "Nepřecházet".
Nepřecházet.
Sháníš rande?
- Já nevím. - Jak se jmenuješ?
Já jsem Iris.
- Líbím se ti, Raymonde? - Já nevím.
Když mi dáš příležitost, tak budu. Co kdybysme se trochu poznali?
- Poznali se. - On nemá prachy, zlato.
V pohodě, drahouši, jenom si povídáme.
Jo, jenom si povídáme.
- Pojď nahoru. Co to vyvádíš? - Poznáváme se. Jen si povídáme.
- Kterej pokoj? Dovedu ho nahoru. - To je dobrý.
Chceš tu zůstat?
Poznávat se. Jen si povídáme.
To bude zajímavý. Když tak jsem tamhle.
- Asi se mu nelíbím. - Je to můj bratr.
- Vypadá mladě na tvýho bratra. - Narodil se 12. srpna 1962.
Byla to neděle.
Co tady vy dva vlastně děláte?
- Počítáme karty. - Počítáte karty?
Počítáme karty.
- Počítáme karty. - A co ještě děláte?
- Počítáme karty. - Já vím. A co ještě?
Bereš nějaké léky na předpis?
Já padám.
- Ovšem, kdy bude rande? - Pozdějc.
- Je deset hodin. - Já musím být v posteli v 11.
Deset hodin letního času.
Deset hodin?
- Myslíš, že je hezká? - Třpytí se.
Rozhodně se třpytí.
Ten oblek se mu poved. Ani nevíš, jak ti to sluší.
Není to Kmart.
Ten oblek se ti nemůže nelíbit. Vypadáš fantasticky.
- Není to oblek z Kmartu. - Prozradím ti tajemství.
Kmart stojí za hovno.
Tady to je. Apartmá pro velký hráče.
To je pro tebe. Viděls už takovej pokoj?
Co je tam nahoře? Rayi, ani se nedíváš.
- Postel. - To je tvoje postel.
Nechal jsem ti ji tam dát. Přímo k oknu.
Běž nahoru.
Tak to máš rád, ne?
Podívej na všecky ty světla. Teď jsi pan Las Vegas.
- Co na to říkáš? - Spousta světel. Hodně třpytivé.
Dnes jsme vydělali spoustu peněz.
I když pominu ty 3 000, co jsme zahodili na kole štěstěny.
Promiň mi to. Nechal jsem se trochu unést.
Rozparádil jsem se.
Říkám, že je mi to líto, a chci, abys věděl, že je mi to líto.
Omlouvám se. Nechal jsem se unést.
Byl jsem nenasytnej.
- Chceš něco říct? - V deset hodin musím být v baru.
Člověče, musím ti poděkovat.
Je to tvoje zásluha. Já tam jen seděl.
Vytáhls mě ze srabu. Já se jen vezl.
Musím být v baru v deset hodin. Musím na rande s Iris.
Jasně, Iris. Velký rande. Zatančit si.
Musím do baru na rande s Iris si zatančit.
- Umíš tancovat? - Já nevím.
Měl by ses to někdy naučit.
Musím se naučit tančit na rande.
Dělal jsem si legraci. Nebudeš muset tančit.
Musím se naučit tančit. Rozhodně. Teď.
Naučím tě tančit někdy jindy.
- Nebudeš teď muset tančit. - Rozhodně se musím naučit na rande.
Že já s tím začínal. Dobře, Rayi. Moje chyba.
Narazils sis jedinou tančící šlapku z Las Vegas. Postav se sem.
Pojď sem.
Slyšíš tu hudbu?
Sleduj moje nohy. Raymonde, sleduj moje nohy.
Dělej to, co já.
Cítíš rytmus hudby? Teď budem takhle pohybovat nohama.
Jsi muž, takže musíš vést. A já jsem tvá holka, takže...
Měl bys dát levou ruku takhle.
Nepřestávej se pohybovat. Dáváš pozor?
Dej levou ruku takhle.
Správně. Nepřestávej se pohybovat.
Vem druhou ruku a dej mi ji na záda.
Chceš se naučit tančit?
U tance se budeš muset někoho dotýkat. Já tě neukousnu.
Jen ji tam dej. Já dám ruku sem nahoru.
Sleduj nohy, Rayi. Rytmus. Dobrý?
Nemůžeš mi pořád sledovat nohy, takže se podívej nahoru.
Až řeknu, tak se podíváš nahoru, pěkně pomalu.
Můžem?
Začni se dívat.
Ještě trochu. Pořád se pohybuj. Ještě trochu.
Ještě trochu, Rayi. Až úplně nahoru.
Tak vidíš. Ty tančíš.
Měl bys mi sevřít dlaň.
Zatáhni, teď mě takhle otočíš, ano?
To je tanec, Rayi.
Nevím jak ty, ale já si začínám připadat trochu divně.
Stačilo? Paráda.
Výborně tancuješ. Obejmeš mě?
Jen jsem tě chtěl obejmout.
Měl jsem prostě chuť tě obejmout.
Co tady děláš?
- Jsem nezaměstnaná. - Jak to myslíš?
- Ty nevíš o firmě? - Já vím. Pojď dál.
Rád tě vidím.
Rayi, podívej, kdo tu je.
Není správný, co děláš Raymondovi.
- Je v pohodě. - Já vím, že je.
Je v Las Vegas v obleku, ve velkým pokoji. Je mi z tebe smutno.
Rande za šest minut. Iris za šest minut.
Rande?
Bylo by prima, kdybys nebral všude tu televizi.
- Proč ji bereš na rande? - On tam tančí.
Jak tvá holka vypadá?
Je třpytivá. Jako o svátku.
To jsem teda ještě neslyšel.
- Pan Kelso by s vámi rád mluvil. - Já pana Kelsu neznám.
Je to šéf ochranky. Šel byste se mnou, prosím?
Susanno, zůstala bys s Raymondem?
- 10.01. Není tady. - Ona přijde.
Blahopřeju. Propočítat šest balíčků karet, to je něco.
Nechápu, o čem mluvíte.
Pořizujeme nahrávky, analyzujeme je a informace předáváme jiným kasinům.
Z těch nahrávek vyplývá, že byste měl sebrat výhru a opustit stát.
Pane Kelso, když má někdo šťastný den, tak ho obviníte z nezákonné činnosti?
Takhle se chováte k hostům?
Měl byste zmlknout a jet domů.
Lepší nabídku hned tak nedostanete. Já bych ji bral.
Chtěl jsi na rande tančit?
Budou další příležitosti.
Spousta hezkých děvčat by s tebou ráda tančila.
- Ta hudba se mi líbí. - Výtah stojí.
To je dobrý. Ukážeš mi, jak jsi chtěl tančit s Iris?
- Zatančil by sis se mnou? - Výtah stojí.
Dej mi to.
- Ukaž mi to. - Charlie Babbitt mě učil.
Tančíme ve výtahu.
Je to pěkný.
Moc ti to jde.
Iris přišla o skvělý tanec.
- A polibek. - Jo, a polibek.
- Políbils někdy dívku? - Já nevím.
Ty nevíš?
Otevři pusu.
Jako bys ochutnával něco hodně dobrého a měkkého.
Takhle. Zavři oči.
To je dobrý, Rayi.
- Jaké to bylo? - Vlhké.
- Tak to bylo správně. - Výtah rozhodně uvázl.
Ne, neuvázl.
Fred Astaire a Ginger Rogersová.
- Jako my. - Jo, jako my.
Slíbil jsem ti, že budeš řídit. Je to tady.
- Řídím pomalu na příjezdové cestě. - Charlie, zvládne to?
- Ovšem, jsem výborný řidič. - Na příjezdové cestě válí.
Rayi, přesedni si dopředu.
Zavoláš mi po tom slyšení?
Bude to v pohodě.
- Jsem nervózní. - Já vím.
Jsem rád, žes přijela do Vegas.
Rayi, díky za to rande ve výtahu. Bylo to moc hezký.
- Díky za co? - To je mezi námi.
Mezi námi?
"Mezi námi", Rayi?
Tady nahoře je tvůj pokoj.
Ovšem, není tam postel.
Je to kouzelná postel. Jen počkej, a uvidíš.
Máme tady stůl. Máme televizi.
Půjčil jsem kazetu. Mám pro tebe překvapení.
Nezačínej s tím, Rayi.
Tohle není jenom další pokoj. Tady bydlím.
Tak se jmenuje. Jmenuje kdo? Ano...
- Proč ne? Má na to právo. - Kdo má?
- Tak kdo to dostane? - Proč zrovna on?
- Někdy mu pro to chodí manželka. - Čí manželka?
- Je majitel. - Kdo?
Určitě.
Já chci zjistit, jak se jmenuje ten na první metě.
Co je na druhé metě.
- Není to legrace? - Jo, je to legrace.
- Kde jsi to prvně viděl? - Táta mi dal knížku, baseballové perličky.
- Napsané to určitě nebylo tak legrační. - Rozhodně ne.
Tady je doktor Bruner. Zavolejte mi prosím.
- O co jde? - Myslel jsem, že je tam záznamník.
Právě jsem přijel. Zítra je psychologický pohovor.
- Ano, já vím. - Měli bychom se sejít.
Může to být ve vašem zájmu.
Kdy?
Jsem v hotelu Bonaventure. Co takhle v 8.30?
Zítra se sejdete s doktorem Marstonem, který provádí psychiatrický posudek.
- Dal jsem mu o Raymondovi tuny spisů. - Hodně štěstí.
Tohle není sázka do loterie. Je to formalita.
- Váš bratr je hodně postižený. - Takže Marston rozhodne proti mně?
- Vždycky to byl ztracený případ. - Tak proč jste mi volal?
Váš otec mi svěřil všechny ty peníze.
A nesejde na tom, kdo dostane poručnictví.
Nemusím vám dát ani floka. Záleží na mně.
- Takže o nic nepřijdete? - Můžu přijít o Raymonda.
Záleží mi na tom, jakou péči dostává.
Dal jsem vašemu otci slib a nechci s tím hazardovat.
- Co je to? - Velmi velký šek.
250 000.
Bez podmínek. Prostě ho seberte.
Tady nejde o vás a o mě. Nejde o výhru, nebo prohru.
Když jsem se vás ptal, proč mi nikdo neřekl, že mám bratra,
neměl jste odpověď.
Já nevím...
Je to legrační. Nejsem už na otce naštvanej, že mě vyškrtl ze závěti.
Byl jste jeho přítel. Asi víte, že se se mnou snažil spojit.
Neozval jsem se mu. Byl jsem neřád.
Kdyby mi syn neodpovídal na telefonáty, odepsal bych ho.
Už nejde jen o peníze.
Prostě nechápu, proč mi neřekl, že mám bratra.
Proč jste mi to neřekl vy, nebo někdo jinej?
Protože by bylo fajn znát ho dýl, než jen posledních šest dnů.
Přestalo to. Už je to dobrý.
V-e-r-n-e... Verne...
Můj hlavní člověk Vern.
Vern, můj hlavní člověk.
Malinové, jahodové, borůvkové, celozrnné, broskvové,
ořechové, Trnitá cesta, pohankové, Břišní senzace.
- Jaké si dáš? - Palačinky.
- Jo, ale jaké? - Palačinky.
Ovšem, javorový sirup musí být na stole...
- Charlie Babbitt udělal vtip. - Udělal jsem vtip.
Trochu ustup.
Haló?
Co kdyby sis tamhle sednul?
U takového slyšení nejsou žádní právníci, ani soudce,
jen lidé, kterým záleží na Raymondovi.
Raymonde, posaď se tamhle. Pan Babbitt může na druhou stranu.
Raymonde, tady. Posaď se.
- Můžeš si dát tašku na zem. - Můžeme si promluvit upřímně...
Dej tu televizi na zem. Promiňte.
Nevím, jak to jinak říct.
- To už jsem prohrál? - Ne, kdepak.
Jsem jen doktor, který dává doporučení soudu.
Doktor Bruner je uznávaný odborník.
Raymondův případ byl důsledně dokumentován
a Wallbrook je jeden z nejlepších ústavů.
Už jste se rozhodl.
Můj bratr se mnou za týden došel dál, než s vámi za dvacet let.
Myslím, že není třeba napadat doktora Brunera.
Co se stalo za poslední týden?
Ptal jsem se Raymonda.
Co se stalo za poslední týden? Co jsi dělal?
Počítal karty v Las Vegas.
- Vy jste ho vzal do Las Vegas? - 3 000 na kole štěstěny.
- Dal vám 3 000 na hazard? - Prohrál na pitomé 20.
- Co jsi ještě dělal? - Vsadil na 20.
- Tančil s Charliem Babbittem. - Chtěl se to naučit, tak...
Tančil se Susannou. Políbil Susannu.
- Tys políbil Susannu? - Ve výtahu.
- Líbilo se ti líbat ženu? - Já nevím.
- Jaké to bylo? - Bylo to vlhké.
Tomu říkám cesta, co?
- Rád cestuješ? - Jsem výborný řidič.
Tys řídil?
- Nechal jste ho jet na dálnici? - Pomalu po příjezdové cestě.
Nejel na dálnici.
- Měl emocionální výbuchy? - Co máte na mysli?
Věci, co dělávají. Sebepoškozování...
Párkrát.
Měl to, čemu říkáte výbuch, když nechtěl letět letadlem.
- Tak jsme neletěli. - Kdy se to stalo naposled?
Dnes ráno.
Tohle je blbost. Když vám to neřeknu, nic nepoznáte.
Spustil se požární alarm. Byl trochu nervózní, ale...
- Nemyslete, že vás z něčeho viním. - Šli jsme na palačinky.
- Nemusíte se obhajovat. - Jen jsem upřímný.
- Uniká vám podstata. - Ne, vám uniká.
Neviním vás.
Otce jsem skoro nepoznal, matku vůbec,
zjistím, že mám bratra, a mám se ho vzdát?
Nikdo nic neříká...
Neublížil jsem mu, ani on mně. Proč se do toho pletete? Jsme rodina.
- Rozumíte? - Rozumím.
Váš bratr s vámi není schopen navázat vztah.
To je váš názor. Strávil jste s ním někdy 24 hodin?
To bez odborného dohledu nejde.
- To je váš názor. - Ano, je.
Je tu pár věcí.
Před týdnem jste vzal Raymonda z ústavu na výměnu za 1,5 milionu dolarů.
Otec zemřel. Byl jsem rozčilený. Byla to chyba.
A o týden později vám najednou na bratrovi záleží
a chcete se o něj starat po zbytek života?
Začátek byl jako únos.
To je silné slovo. Neunesl jsem ho.
Ale v průběhu týdne jste si začali rozumět?
Vím, že to vypadá iracionálně.
- Ano, když to začalo... - Nemusíte zaujímat obranný postoj.
- Můžu mluvit? - Ano, můžete.
Nejsou žádná obvinění. Mluvte.
Žádná obvinění?
Když jsme vyrazili, byl můj bratr jen podle jména.
A pak...
A dnes jsme jedli palačinky.
Javorový sirup na stole.
- A palačinky. - A Charlie Babbitt udělal vtip.
Vidíte, my...
Navázal jsem vztah.
To je obdivuhodné, ale účelem této schůzky
je zjistit, zda Raymond může fungovat ve společnosti,
a co chce, pokud se to dá zjistit.
- Já jsem pro. - To Raymond nemůže rozhodnout.
- Mýlíte se. - Víte, že za sebe nemůže rozhodnout.
- Má na víc, než myslíte. - Proč se Raymonda nezeptáme?
- Můžu se tě na něco zeptat? - Rayi, pan doktor s tebou mluví.
Můžu se tě na něco zeptat?
Chceš zůstat s bratrem Charliem?
Chtěl bys zůstat s Charliem v Los Angeles?
Pan doktor se na něco ptá, tak poslouchej, ano?
Raymonde, chceš zůstat s bratrem Charliem?
Chceš zůstat se svým bratrem?
Chceš?
- Chceš zůstat se svým bratrem? - Zůstat s bratrem Charliem Babbittem.
To chceš?
Chceš zůstat se svým bratrem?
Můžu se zeptat na něco jiného?
Chceš zpátky do Wallbrooku?
Dokážeš rozlišit mezi bratrem a Wallbrookem?
Chceš zůstat s Charliem tady v Los Angeles,
nebo se vrátit do Wallbrooku?
To jsou dvě různé věci.
Není to jedna věc. Musíš si vybrat...
- Zpátky do Wallbrooku, zůstat s Charliem. - Ne - jedno, nebo druhé.
Přestaňte.
Je to jasné. Nemusíte ho ponižovat.
Rayi, je to dobrý.
Už je konec.
Zůstat zpátky ve Wallbrooku s Charliem Babbittem.
Už je konec.
Doktore Brunere, můžeme si promluvit? Omluvte mě.
Jsi v pořádku, Rayi?
Už nechceš žádné další otázky, že ne?
Já nevím.
Už nechceš žádné další otázky. Žádné otázky.
Neboj se. Žádné další otázky. Postarám se o to.
Hlavní člověk.
- Cože? - Můj hlavní člověk.
Podívej...
Nevím, jestli budu mít šanci ještě s tebou mluvit.
Víš, oni... Doktor Bruner tě má vážně rád
a asi tě bude chtít vzít zpátky s sebou.
Chci, abys věděl, že jsem myslel vážně to o naší cestě.
Sblížení.
- Jsem rád, že jsi můj bratr. - Jsem výborný řidič.
Ano, to jsi.
Jsem rád, že jsi můj starší bratr.
C-h-a-r-l-i-e.
Hlavní člověk.
Raymonde, nebylo by ti líp v šatech z Kmartu?
- Řekni mu to, Rayi. - Kmart je na hovno.
Chápu. Lístky mám. Budu v tom voze napravo.
Máte ještě pár minut.
Udělal jsi vtip.
Radši bych ti to měl dát. Budeš si to teď muset nosit.
Máš tam sýrový kuličky, jablečnou šťávu,
bloky, pera a video "Kdo je na první?".
- "Kdo je na první?", velká legrace. - Tak vidíš.
- Měl bys radši jít. - Hodně třpytivý vlak.
To určitě.
Poslouchej, Rayi. Doktor Bruner je jenom poručník.
To neznamená, že tě nemůžu navštívit. Přijedu za dva týdny.
- Kolik je to dnů? - 14 dnů. Dnes je středa.
Hodin?
- 336 hodin. - Záhada.
Ovšem, je to 20 160 minut.
1 209 600 sekund.
Brzo se zas uvidíme.
Jo. Jeden, když špatný, dva, když dobrý.
Vsaď dva na dobrý.
Ovšem, za tři minuty začne Wapner.
To stihneš.
Titulky pro Visiontext: Helena Koutná