Released on www.Danishbits.org
- God morgon. - God morgon.
Kan du stava till undulat?
- Undulat. F-Å-G-E-L. - Fel.
- Fel? - Fel, moster Trish. Försök igen.
- Vad blir det till frukost? - Är det min tur?
Donna har låst in sig i badrummet. Kan du försöka att få ut henne?
Den elaka styvmodern - min favoritroll.
- Det är lite kallt här inne. - Jag ska kolla det. Fixar du frukost?
- Moster Trish sa att det var min tur. - Kalla henne inte "moster Trish".
Jag har bett dig om det ända sen du kom hit.
Det är svårt att lära gamla hundar att sitta.
Mamma säger alltid Trish. Mormor sa alltid Trish.
Men moster Pat hatar det. Hon säger att det är déclassé.
Déclassé?
- Du kan väl säga Pat? - Okej. Hjälper du mig med frukosten?
- Absolut. Kom. - Vad betyder déclassé?
- Mamma och pappa ringde visst i går? - Ja, det gjorde de.
- Donna. - Ett ögonblick.
Vi kommer för sent, och eyelinern du behöver har jag i handen.
- Här. - Tack.
Du är jättefin. Ta inte för mycket nu.
Vi har ägg, korv, bacon och inlagd gurka. Vad vill du ha?
- Toast'ems. - Inte nu igen.
Jag lagar maten och du dukar.
- Färdig. - Ett mästerverk.
- Som en Picasso. - Han hade målat näsan här borta.
Får jag låna den här?
- Du ser ut som en eskimå. - Jag är från Kalifornien. Jag är ovan.
Veckan innan du kom hit hade vi bara 20 minusgrader.
Så kyligt som det är inne kommer du att behöva de kläderna ute.
- Blir det nånsin varmt i Chicago? - Vänta bara till augusti.
- Augusti? Då har jag redan åkt hem. - Om jag fick råda skulle du stanna.
Vad ska du ha på dig i kväll?
- Fjolårets årsinkomst. - Så dyr var den inte.
- Jaså? - Vad ska du ha på dig, pappa?
- Min smoking. - Bröllopssmokingen?
- Just det. - Han har aldrig varit modeintresserad.
- Den är bara ett år gammal. - Han är stilig på bröllopsbilderna.
Förnuftets röst har talat.
- Stilig men konservativ. - Just det.
- Ska inte du hålla med mig? - En kvinna måste få ändra sig.
Nej tack. Vi tar nästa.
Vem ska köra mig till jobbet?
- Jag! - Då går vi.
Alle man ombord!
Tack, frun.
Spänn fast säkerhetsbältena.
Försiktigt, älskling. Tänk på vad som hände Narcissus.
- Vem? - Grekiska mytologin.
Han var så kär i sin spegelbild att han ramlade i vattnet och drunknade.
- Typiskt killar. - Precis.
Vad är det?
Det är alltid problem med nya byggnader i början.
Men det löser vi. Eller hur?
- Eller hur? - Just det.
Håll hissen!
- Hej då, älskling. - Ha en bra dag.
- Tack för skjutsen. - Hej då, pappa.
God morgon.
- God morgon, Bruce. - God morgon.
- Vad är det för fel på värmen? - Jag ska kolla upp det.
Se till att fixa det och ta en titt på hiss 15.
- Den går ryckigt. - Okej.
GWS CENTER FASTIGHETSSKÖTSEL
- Helen! - Vänta!
Helen!
Helen! Helen!
Toppen! Nu slipper jag den där läskiga skolan.
- Åh, nej. - Kom, vi genskjuter dem.
ENTRÉ GALLERIA
Våra 50 hissar kommer dagligen att transportera 12000 passagerare...
- Skynda! - Jag kommer!
Vänta, Donna!
Kom nu!
Välkomna till en titt in i framtiden.
- Taxi! - Hej, hur är det?
- Vad bra. - Det är kokhett här ute.
Där är de! Helen!
Helen!
Där är den där snobbiga Donna och hennes äckliga lilla kusin.
Lugna ner dig, Marcie.
- Hej, Donna. - Scott.
Jag är ledsen.
På måndag är det din tur. Två hela veckor.
- Två veckor? - Två barn, två veckor. Som jag.
Skynda, mamma. Vi kommer för sent.
Hej då.
...vi vill gärna se oss som en stad. Som en säker och effektiv metropol
som för oss in i 2000-talet.
Ett ögonblick.
- Hej, Mary. - Hej.
- Konichiwa. - Konichiwa.
- Det är svinkallt här inne. - Jag vet. Det är varmare ute.
- Varför flyttar de Todds? - Takamitsu ville inte ha med dem.
Tar han ansvar för konst till ett värde av 26000 dollar?
- Du gav honom fria händer. - Är allt klart?
Allt är klart. Du kan ta det lugnt.
- Inget kommer att gå fel. - Okej.
- Inte där borta! - Det var du som sa det.
- Försiktigt. - Jag har den.
Okej, vi har den.
"Inget kommer att gå fel?"
Moster Trish. Moster Tri-i-ish!
Carol Anne?
- Kommer du på mitt party i kväll? - Nej.
- Varför inte? - Hon kan inte komma.
Hon ska ta hand om Carol Anne eftersom hennes mamma ska ha fest.
- Hennes mamma sa det till vår mamma. - Det är min fest.
Pat är inte min mamma. Jag hade kunnat komma om jag hade velat.
- Bruce. Har du ett ögonblick? - Vad är det?
Följ med. Jag måste visa nåt.
Vart ska vi?
Spegeln är trasig. Byt ut den.
Inte bara här. Varje spegel från botten till
Ni måste komma och titta på en sak.
MONACO FASTIGHETER
Is? Hur sjutton har det gått till?
Jag hade hoppats att ni visste det, mr Gardner.
Sally. Ring upp värme- och luftkonditioneringsfirman.
Be Stan komma till mitt kontor med ventilationsritningarna.
Ja, mr Gardner.
Varför går du på Seaton School för knäppskallar?
- Det är för begåvade barn. - Det är därför du inte går där.
Martin!
Där är hon!
Tack för skjutsen, mrs Moyer.
- Har du sett några spöken på sistone? - Låt henne vara!
- Är du polis, eller? - Passa dig, skitunge!
Scott! Stäng dörren.
Du är så déclassé.
Fan. Carol Anne.
Jag vet. De andra har börjat reta henne.
Jag hade hoppats slippa spökerierna. Det här gör inte jobbet enklare.
- Det är därför du får så bra betalt. - Jättekul.
- Du kan alltid anlita en exorcist. - Ännu roligare.
Vad synd att du inte kan komma på festen. Jag hoppades att du kunde.
- Åh, Scott! Riddaren av röda finnar. - Tyst, Marcie. Låt dem vara.
- Vi kanske kan gå på bio i morgon? - Kanske det. Ring mig.
- Tack. - Han flåsar fortfarande.
Jag önskar att Dusty skulle vara mer som han.
Jeff är alltid på. Jag måste nästan kyla ner honom.
- Han kanske kan ge Dusty några tips. - Jag vet inte om du skulle greja det.
- Jag är beredd att prova allt. - Skärp er.
Det här är Chopins andra pianokonsert.
Ni tror säkert att stycket skrevs
av en gammal gubbe som ungefär såg ut som dr Seaton, eller hur?
Men det gjorde det inte.
Faktum är att Freddy Chopin skrev det här stycket när han var 19 år.
Då hade han redan skrivit en hel del.
Han spelade på gehör och hade komponerat sen sex års ålder.
Vid åtta hade han skrivit den första av många polonäser.
Och vid den aktningsvärda åldern av 12 fick han spela för den ryske tsaren.
Läskigt, va? Till och med för en så gammal person.
Det är viktigt att nå dessa begåvade barn med känslomässiga problem.
Vi vill visa dem andra underbarn som haft liknande problem.
Det kan vara skönt att känna att man inte är ensam.
De ska få veta att Chopin var sjukligt blyg, men klarade sig genom musiken.
Ursäkta mig. Den lilla blonda flickan tittar på oss som om hon kunde se oss.
- Tror ni att hon kan det? - Nej.
Men det känns som om hon stirrar rakt på er.
Det verkar vara hennes dubiösa begåvning. Hon får folk att tro saker.
- Har hon nånsin...? - Vi går ut.
Carol Anne är ett spännande fall. Harmonisk och mycket begåvad.
- IQ på över 150 och livlig fantasi. - Det har de flesta underbarn.
Det är sant, men även de smartaste brukar låta sig skrämmas av vuxna.
"Pappa! Det står en lila ko på gården." "Du är inte klok. Sluta nu."
Carol Anne är annorlunda än våra andra genier.
Hon verkar kunna projicera sin fantasi och övertyga andra om den lila kon.
Hon övertygade ett helt kvarter att det var hemsökt.
Kan hon frammana masshysteri?
Nej, snarare masshypnos.
Ju mer jag jobbar med henne - hon är helt omöjlig -
desto mer övertygad blir jag om att hon kan framkalla masshypnos.
- Har ni hypnotiserat henne? - En gång.
Det var lika hemskt för oss båda.
Jag började se det hon såg.
Tangina!
Herregud! Han har hittat henne.
Han har hittat henne!
Förlåt mig. Stanna du, jag måste gå.
Mamma! Var är du? Jag ser dig inte. Var är du?
Han kommer efter mig! Mamma, jag är rädd!
Jag springer, men jag hittar dig inte! Han kommer närmare!
- Vem? - Mannen! Den fula mannen!
Jag har dig, Carol Anne. Du är trygg nu.
Du är i ditt rum på Cuesta Verde. Du är trygg.
Allt är bra. Tyst nu.
Berätta vad som hände, Carol Anne.
Han ville att jag skulle föra honom till ljuset. Det är kallt.
De pratade. De sa att det var pappas fel för det där med husen.
Husen pappa byggde på deras gravar.
De sa att jag måste föra dem till ljuset.
- Varför måste du göra det? - Jag föddes i det huset.
- Robbie! Robbie! De är efter dig! - Lugn.
Jag ska räkna till tre, Carol Anne. När jag knäpper med fingrarna vaknar du
och du kommer inte att minnas någonting. Ett...
...två... tre.
- Hur mår du? - Bra.
Carol Anne? Med ett ord. Hur känner du dig inombords?
- Med ett ord. - Jag vet inte.
Ensam, kanske.
Ensam?
Varför inte? Det måste vara ensamt att vara hemifrån, inte sant?
Ja. Moster Tri... Pat. Pat och Bruce och Donna är snälla,
men jag saknar mamma och pappa. Till och med min bror.
- Den var bra. - Va?
- Du fick mig att titta i spegeln. - Det gjorde jag inte.
Det var det han menade - manipulation.
- Vad var det du tittade på? - Ingenting.
- Du tittade på någonting. - Jag vill inte prata om det.
När man pratar om sånt som är jobbigt brukar det försvinna.
- Nej, det man pratar om brukar hända. - Vem har sagt det?
Försvinn!
- Hur är det? - Ingen fara.
Vad var det som hände? Vad var det som spräckte spegeln?
En demonstration av masshypnos.
Hon fick mig att tro att jag såg en kaffekopp flyga in i spegeln
samtidigt som ni uppmanades att slå sönder det.
Visst är det vackert?
Har jag berättat hur man kan få små flickor att skratta?
Inte? Det kräver en hel del träning.
Det första man måste göra... är att kittla dem i sidan.
Bry dig inte om det där med sju års olycka. Sånt är för gamla tanter.
- Men det var inte jag. - Jag tror dig.
Men om den där gamla skrutten hade varit min doktor, hade jag gjort det.
- Det var inte jag. Det var han. - Dr Seaton?
Nej.
Jag vill inte prata om det. Okej?
Okej.
- Hur är det med Carol Anne? - Jag vet inte.
Vad skulle du säga om en kvacksalvare sa att du hade övernaturliga krafter?
Kommer du ihåg han som var med i alla pratshower på tv? Han var från Israel.
Han böjde nycklar och lagade klockor och tog polaroidbilder i mörkret.
- Tänk om Carol Anne... - Snälla Pat. Inte du med.
Först skyller din svåger på henne
-för de usla husen han har byggt. - Steven skyllde inte...
Steven och din syster plågar livet ur henne med medier och häxdoktorer.
Medier och häxdoktorer? Sluta nu.
Du är den enda normala människan i din familj.
Låt inte den där psykiatern förvandla henne till en Carrie eller en Houdini.
Faktum är att ingen riktigt vet vad som hände där i dag.
- Ska flickorna verkligen vara ensamma? - Ska vi verkligen gå på invigningen?
Dumma dig inte.
Vi är dumma båda två. Du är nervös för premiären och mitt hus rasar ihop.
Och att ta hand om min systers dotter var inte direkt vad vi behövde.
Jag har inget emot ett hus med vackra damer. Ju fler desto bättre.
- Jaså? Då kan du anlita en au-pair. - Svenska, 24 år.
- 1.60 lång. Skulle du gilla det? - Gå och klä på dig.
Vad var det jag sa?
Hej, sötnos. Får man en godnattkram?
Nu är vi klara.
- Sov gott. - God natt.
Jag kommer strax.
Hon är kär i honom. Jag ser henne varje dag. Jag menar allvar.
- Hon följer honom överallt. - Kan du göra mig en tjänst?
- Inga spökhistorier i kväll. Okej? - Jag fattar.
- Säkert? God natt. - Ja! Hej då.
Min pappa. Jag vet inte.
Inte illa alls.
Glöm det. Efter premiären däremot...
Jag vet att det blir kul men jag kan inte.
Jag är barnvakt. Vi är inte ens släkt. Vi är bara låtsassläkt.
Om Scott vill ringa från festen kanske jag kan prata med honom.
Okej. Hej då.
- Vad gör du? - Tjuvlyssnar.
- Gå på festen. - Det kan jag inte.
- Jag säger inget. - Vi kommer att råka illa ut båda två.
Jag pallar trycket.
Jag menade inte det jag sa på telefonen.
Det är okej att vara låtsassläkt så länge vi är vänner.
Bra.
Jag vill presentera dig för några människor, Takamitsu.
Utställningen verkar vara en succé.
Jag gillade konsten och sushin var underbar.
- Vad kul att se er. - Jag måste prata med dig, Pat.
- Ingen fara. - Sparar du pengar på värmen?
Det är så med nya saker. Vi håller på att fixa det.
Du är jättefin. Överdriv inte.
Du är jättefin.
- Jag kanske borde stanna hemma. - Gå. Jag klarar mig.
- Varför tar du din pappas nyckel? - Jag tar nödutgången.
- Har du Martins nummer? - Ja.
Jag stannar inte så länge.
- Uppför dig nu. - Ja.
CAROL ANNES RUM
- Hei. - Hej.
- Är stereon trasig? - Det är mina föräldrar.
- Skulle inte de gå ut? - Jo!
Pappa är sjuk och om festen hörs kommer mamma och avbryter den.
Kunde du inte hålla dig borta från Scott?
Till buren, Marcie! Det är matdags.
- För 50 dollar slipper du henne. - Det är taget.
- Hej, Donna. - Scott.
Hej allihop.
- Riskerade jag trubbel för det här? - Vi kan nog ordna trubbel.
- Dina föräldrar är inte hemma. - Toppen! Hur många sovrum har ni?
Carol Anne är hemma.
- Är det nåt som är öppet i gallerian? - Jag har inte mitt falskleg med mig.
- Vad? - Min styvmor har sin fest där.
- Vilken glädjedödare du är. - Finns det inte en pool i huset?
- Den är låst på nätterna. - Men...
G-O-R-I-L-L-A.
Det stämmer. Kan du stava till fasan?
- F-A... - Carol Anne...
Carol Anne.
Hah!
Vi är tillbaka!
- släpp mig! - Nu har jag dig!
Släpp mig! Släpp mig!
Du kommer inte undan. Nu har jag dig.
Du kommer inte undan.
Vi behöver dig, Carol Anne.
Kom hit, Carol Anne.
Du kommer inte undan. Jag har dig.
Jag har dig.
Slå sönder spegeln. Slå sönder spegeln.
Jag har dig.
Nej!
- Hallå? - Dr Seaton?
- Vem är det? - Carol Anne behöver din hjälp.
Kane hittade henne och det är ert fel.
Carol Anne, är det du? Är det ett av dina små skämt? Hallå?
- Dr Seaton? Hallå? - Hallå?
Hallå?
- Vem var det? - En plåga.
Bruce Gardner, på Michigan Avenue. Det lilla plågoriset bråkar med mig.
Tack.
Herregud!
- Vad var det där? - Inte "vad". Vem.
- Jag ska minsann visa henne. - Vart ska du?
På invigningen som vi bestämde oss för att inte gå på. Håll maten varm.
Och glöm inte koriandern.
Hallå? Mrs Moyer? Det är Carol Anne.
Är Donna där?
Är det säkert?
Jaha. Tack så mycket.
VARUHISS
Tyst;
Det finns en kamera. Vi går två och två.
Jag säger till när. Spring under kameran och luta er mot dörren. Okej?
Nu!
Är ni klara?
Nu!
Beredd?
Nu!
- Skynda! - Tyst!
Gå till omklädningsrummet när den röda lampan slocknar. Där finns badkläder.
- Vem behöver badkläder? - Du.
Kom nu.
Carol Anne.
Kom hit, Carol Anne. Vi behöver dig. Carol Anne! Carol Anne!
Carol Anne!
NU VISAS: 70 NÖDUTGÅNGARNA VÅNINGARNA 1-101
- Larmet gick i trappan på våning 70. - Syns det nåt på skärmen?
- Kameran verkar vara trasig. - Bäst att kolla upp det.
Knacka på dörren och säg att du såg en skum typ på 67:e våningen.
Så fort han går utgår vi in.
- Han går ut nu. - Vart ska han?
- Han klev in i hissen. - Vänta.
Okej, vi går.
Vad ska du göra?
Jag spolar tillbaka bandet två timmar och byter från kamera till video.
När han kommer tillbaka kommer han att titta på video i två timmar.
MATVARUBUTIK 44:E VÅNINGEN
- Nu går vi. - Har du nyckel dit?
- Ja, hur så? - Öl.
- Jag tänker inte sno öl. - Jag har pengar.
- Nej. - Jo.
- Nej, nej, nej. - Jo.
Jo.
Carol Anne.
Jag är din vän, Carol Anne.
Carol Anne.
Carol Anne!
Carol Anne. Du måste föra oss till ljuset.
- Carol Anne. För oss till ljuset. - Ljuset!
Carol Anne!
Nu går vi.
Tyst.
Kom nu.
Kom.
Vill du se panik?
44:E VÅNINGEN SWIMMINGPOOL
Imponerande.
Detta är polisen. Ni är omringade. Upp med händerna och ned med brallorna.
Det här är er lägerledare. Kissa inte i poolen, Jeff.
Scott had en flickvän och hon hette Donna
Åh, Donna! Åh, Donna!
Helvete!
NU VISAS: 7 PARKERINGSHUSET VÄN 2-7
Carol Anne.
Var inte rädd. Vi vill dig inget illa. Vi älskar dig.
Du är den enda ängeln som kan föra oss till ljuset.
Vi skulle aldrig göra dig illa.
Spring inte i väg.
Vi behöver dig, Carol Anne. För oss till ljuset.
Carol Anne.
Carol Anne!
Sluta! Hjälp!
Carol Anne! Carol Anne!
Donna! Hjälp mig! Donna, hjälp!
- Hjälp! Donna! - Helvete!
- Donna! Hjälp! - Carol Anne!
- Hjälp mig, Donna! Hjälp! - Carol Anne!
- Släpp inte taget! - Hjälp mig, snälla!
Dra, Donna!
Dra henne! Jag har henne. Håll fast!
Carol Anne?
- Släpp henne inte! - Håll kvar!
- Dra! - Jag kan inte. Släpp inte.
Scott! Scott!
Donna!
- Röker du mer och njuter mindre? - Jag tänker mer och njuter mindre.
Det är nåt som inte stämmer.
- Takamitsu har förolämpat alla. - Ursäkta. Jag fick just ett samtal.
Ett gäng ungdomar badar i poolen och hävdar att de är er dotters gäster.
Ursäkta mig.
Ni lämnade festen tillsammans. Sen gick de för att stänga av kamerorna.
Vart tog de vägen sen?
- Jag vet inte. - Vi gjorde inget. Vi bara simmade.
- Och var var Carol Anne? - Inte med oss.
För bort dem till 56E. Jag pratar med föräldrarna senare.
- Kom nu. - De låser in mig tills jag fyller 40.
Då får du tid att plugga. Du kanske klarar några fler kurser det här året.
- Donna? - Scott?
Donna.
Scott!
- De har Donna. - Vem?
- Och Carol Anne. - Vad säger du? Vem?
- De har dem. - Vem? Vilka?
- Vad hände? - Han kom upp ur isen.
- Vilken is? - Isen i...
...poolen.
Hon har lyckats med er också. Det är en suggestion, mr Gardner.
- En posthypnotisk suggestion. - De har dem. De har Donna.
Och de har Carol Anne. De tog båda två.
De har dem. De har dem.
Moster Trish! Hjälp!
Hjälp mig, moster Trish! Hjälp!
- Carol Anne? Carol Anne! - Moster Trish? Hjälp!
- Hon är min! - Nej!
- Hjälp! - Hjälp!
- Hjälp - Släpp inte taget! Jeg drar!
- Håll fast! - Åh, gud!
- Jag kan inte andas! - Håll fast, Carol Anne!
- Jag har dig, älskling! - Hjälp!
- Dra! Dra! - Hjälp!
- Åh gud! Dra! - Släpp ut mig!
Ta tag i henne. Jag har er båda två. Släpp inte taget!
Undan med er!
- Det där är inte Carol Anne. - Fan ta dig!
Akta er. Han har flickorna och nu vill han åt er.
- Vad pratar ni om? - Predikanten Kane.
Så länge de är älskade på den här sidan kan vi få dem tillbaka.
Hur visste ni att det inte var Carol Anne?
Jag är förvånad över att ni inte visste det.
Vem tusan är ni?
Jag är en av er svågers knasiga medier.
Carol Anne och Donna är inte där inne.
- Men nånting är det. - Ja.
Ilska, ursinne och ondska finns i det rummet.
Känner ni hur kallt det är? Han förtär värmen, energin.
Han samlar styrka. Vi måste hitta flickorna innan han blir för stark.
Om Donna och Carol Anne inte är där, var är de då?
På andra sidan. Innan vi kan hitta dem måste vi veta var de gick över.
Vart förde dr Rasputin Scott?
Ursäkta mig. Dr Seaton?
Ursäkta oss.
Gör det ni ska.
Okej Scott. Titta i ljuset.
Titta i ljuset.
- Vakten. - Bert. Det är Gardner.
Samla ihop dina killar. Min dotter och systerdotter är borta.
Jag vill att ni hittar dem så fort som möjligt.
Va?
Jävlar! Okej.
Toppen. Först är det värmen, sen är det strömmen...
...och nu är det övervakningskamerorna.
Åh, Bruce. Det här är på allvar.
Det beror på vem man väljer att tro på.
Dum eller dummare.
Scott. Du och Donna är vid poolen.
Ni går. Vart går ni?
Till kontrollrummet. Vi såg Carol Anne på en av monitorerna.
- Vilken av dem? - Hon var i garaget.
Pölen... Händer sträcktes upp ur pölen!
De grep tag i oss! Låt henne inte komma nära!
Lugn.
Vilken pöl? Vilken pöl, Scott?
I garaget. I garaget. I garaget!
De befinner sig mellan två dimensioner. Bakom reflektioner.
Bakom speglar. De stjäl avspeglingar.
Carol Anne! Carol Anne!
Carol Anne!
Ljuset! Ljuset!
Det är kallt. Ljuset är så kallt!
Lyssna på mig, Carol Anne.
Försök hitta tillbaka till ditt rum. Du måste hitta till ditt rum.
Han låter mig inte. Jag fryser! Jag fryser!
Det ordnar sig, hjärtat. Spring nu!
Sluta nu! Det räcker med de här dumheterna.
Vilken föreställning. Carol Anne skapar elden och ni matar den.
Allt är ert fel. Det var ni som fick henne att prata om honom.
Ni fick henne att minnas honom. Han var borta, men nu är han tillbaka.
- Det är löjligt. - Valet är ert.
Dum eller dummare.
Säg vad vi ska göra.
Hoppas att Carol Anne hörde mig och att hon gör som jag säger.
Vi måste skynda oss dit upp nu.
Det här är vansinne. Idioti.
Förstår ni inte att det är Carol Anne som står bakom det här?
Hon får oss att tro på det. Det är en hypnotisk...
Det är lika dumt som när ni hypnotiserade koppen genom spegeln.
Det där är bra.
Han försöker att lura er. Han vill skilja på er. Låt honom inte.
Er kärlek, ert band och er omsorg om de två barnen
är vårt mest värdefulla vapen.
Låt mig ta riskerna.
Vad är det där? En mystisk amulett?
- Ett arbetsredskap? - Jag fick den i present
av en god vän, en mäktig medicinman som rörde sig bland andarna
och kom tillbaka.
Den innehåller kraft. Jag hoppas att den räcker.
Kane tror fortfarande att han behöver henne.
Han var galen medan han levde
och nu när han är död har galenskapen blivit odjuret.
Han vill ha Carol Anne innan hon blir stor.
Ungdom är en stark livskraft. Oskuld är ren livskraft.
Vi förlorar vår styrka i takt med att vi förlorar vår oskuld.
Oskuld är den enda gåva livet skänker.
Allt annat måste man kämpa sig till.
I den gåvan finns renhet.
Och i den renheten ligger styrkan.
- Det där är bara struntprat. - Håll käften, Seaton.
Öppna den.
Kan du stava till gorilla?
- G-O... - Carol Anne?
...R-I-L-L-A.
Det var rätt. Försök med fasan.
- Titta i spegeln. - F-A...
...S-A-N.
Det var rätt. Kan du stava till undulat?
- Carol Anne? Carol Anne? - F-Å-G-E-L.
- Fel. Försök igen. - Kom tillbaka, Carol Anne.
Kom tillbaka genom spegeln. Vi vill att du kommer till oss.
Vi saknar dig. Kom tillbaka genom spegeln, Carol Anne.
Snälla, Carol Anne. Kom tillbaka genom spegeln. Kom, vännen.
Carol Anne. Carol Anne.
Kom hit, Carol Anne. Var inte rädd. Var inte rädd, vännen. Kom.
Vill du inte komma till oss?
Carol Anne.
Carol Anne?
- Carol Anne? - Kom hit, Carol Anne.
Nej!
Tangina!
Hon är hysterisk. Vi måste få ut henne!
Jag har dig, gumman. Jag har dig.
Du är trygg nu.
- Carol Anne! - Du är trygg. Var är hon?
- Hon drunknar! Hon drunknar! - Var?
Carol Anne!
- Du är trygg nu, Donna. - Carol Anne!
- Var? Var är hon? - Hon drunknar!
Vad spelar det för roll längre? Vem bryr sig?
- Ta hand om henne. - Carol Anne!
- Lugn. Det är ingen fara.
Carol Anne drunknar!
- Du måste ta dig samman. - Jag klarar inte det här.
Jag älskar dig och Donna. Kan vi inte bara gå?
- Låt dr Seaton ta hand om Carol Anne. - Hon är din systerdotter.
Än sen? Jag klarar inte av de här sjuka lekarna.
Jag skulle aldrig ha tagit emot henne.
- Carol Anne! - Bruce! Snälla!
Carol Anne!
Bruce!
Pappa!Pappa!
Ta det lugnt, Donna.
Du är trygg. Det är bara en ond dröm.
Vi befinner oss alla i en ond dröm.
- Var är pappa? - Stanna här. Jag hämtar honom.
Mr Gardner? Mrs Gardner?
Hallå?
Carol Anne!
Och de trodde att jag var hon.
Carol Anne?
Bruce! Bruce?
Carol Anne!
- Bruce! - Jag såg henne.
- Du tror att du såg henne. - Jag såg henne!
Din dotter är ett nervöst vrak
men du springer och jagar den där hemska ungen.
Förstår du inte vad hon gör? Det är som dr Seaton sa.
Inget Seaton säger förklarar vad som har hänt i kväll.
Kom.
Mannen! Det var han!
Kom ihåg vad Tangina sa.
Hjälp! Hjälp oss!
Hjälp!
- Åh, gud! - Hjälp!
- Utifrån och in. - Hjälp!
Hjälp! Hjälp!
Hjälp!
Utifrån och in.
Tangina gav den här till mig.
Hon gav den till oss!
Hon försöker rädda oss. Hjälpa oss igenom det här.
Det är en lögn. Inget av det här är sant.
- Det är inte sant. - Hon försöker hjälpa oss, Pat.
Hon försöker rädda oss. Ge inte upp, Pat.
Ge inte upp, älskling. Ge inte upp.
Nej!
Vem är du?
- Vad är det du vill ha? - Dig!
Bruce!
Ja.
Det är inte kallt längre.
Hon sa att vi kunde klara det. Hon sa att vi kunde besegra dem.
- Det är slut nu, älskling. - Jag önskar att jag kunde tro på det.
Du kan tro på det. Det kan du.
Det är över och vi klarade det.
Titta på er. Ni är pinsamma.
Vet ni vad? Nej, jag vill inte veta. Jag förstår.
Alla har gått hem nu. Allt gick bra och jag har låst.
Ni kan läsa om det i tidningen i morgon.
Nygifta.
Donna letar efter er. Hon ringde.
Hon och Carol Anne är där uppe med den där skolpsykiatern.
Prata med honom. Han har säkert aldrig träffat nån garagefetischist.
Mañana.
God kväll, mr och mrs Stanley. Jag...
- Jag har lekt rörmokare. - Jaså? Vi har inte haft problem.
Jag ber om ursäkt. Varmvattnet kommer snart tillbaka.
- Jag var tvungen att säga nåt. - Jag vet.
- Det var fjolårets årsinkomst. - Du är jättesnygg blöt.
- En sån lögn kan du dra när som helst. - Jag brukar det.
Jag längtar tills vi kommer upp och kan gå och lägga oss och vara som vanligt.
- Det låter bra. - Tänkte du på nåt särskilt?
Jag ska packa ihop ungens saker och skicka tillbaka henne till min syster.
Det var inte hennes fel.
Jo, det är det!
Åh, gud!
- Utifrån och in. - Va?
Fan också! Det var det Tangina sa.
Han styr insidan, men inte utsidan. Vi kan fortfarande ta honom. Kom!
Titta inte ned.
Ta den här. Släpp den inte vad som än händer.
Okej.
Jävla skitstövel.
Bruce!
- Carol Anne! - Försvinn, Pat.
Han vill inte ha dem. Han vill ha mig. Du älskar inte mig.
Mina föräldrar älskar mig inte heller. De skickade bort mig.
Kane älskar mig. Kane vill ha mig.
Får jag Tanginas halsband så kan du få tillbaka Bruce och Donna.
De är din familj. Jag går med Kane.
Din mamma och pappa älskar dig visst.
De älskar dig väldigt mycket. Och jag älskar dig också.
Jag har svårt att visa det ibland, men det är sant.
Nej, rädda din familj. Det är de som betyder nåt.
Det är inte sant! Du är också en del av min familj.
Du och Donna är som mina barn.
Jag älskar dig, Carol Anne. Jag gör vad som helst för att bevisa det.
- Nej! Försvinn! - Carol Anne!
Försvinn!
Bruce?
Bruce!
Donna?
Carol Anne?
Tangina?
Bruce!
Åh, gud!
Var är du, Kane? Vart har du fört min familj? Jag vill ha tillbaka dem.
Tangina sa att du inte kan ta dem så länge de är älskade.
Jag älskar dem och jag har den här som beskydd.
Halsbandet!
- Ge mig halsbandet! - Nej.
- Halsbandet! - Nej!
Herregud!
Kane!
Ge tillbaka hennes familj.
Du behöver dem inte. Och inte Carol Anne. Jag kan föra dig till ljuset.
Jag har kunskapen och kraften.
Nej, Tangina! Säg vad jag ska göra så kan jag rädda er allihop.
Tack ska du ha, Pat, men det måste bli så här.
Hälsa Carol Anne och säg att jag alltid kommer att älska henne.
Och att hennes mardröm är över.
Tangina!
Tangina.
Tangina, vänta!
Var är de?
Pat!
Bruce!
Bruce.
Hon gjorde det. Hon räddade oss.
Översättning: Emö Malmberg
Swedish