DEN UENDELIGE HISTORIE
God morgen, Bastian.
Jeg havde endnu en drøm, far... om mor.
Jeg forstår, min dreng.
Men vi må se at komme videre, ikke?
Bastian, vi har begge to vore pligter.
Vi kan ikke bruge mors død -
- som undskyldning for at sidde uvirksomme.
Det er på tide, vi får en sludder.
Jeg blev ringet op af din matematiklærer i går.
Hun siger, du sidder og tegner heste i din matematikbog.
Enhjørninger. Det var enhjørninger.
Ikke noget...
Hun siger også, du aldrig får ordnet dit hjemmearbejde.
Jeg er skuffet over, du ikke kom på svømmeholdet.
Og så er der de ridetimer, du ville have...
Du siger, du elsker heste, men du tør ikke sætte dig op på en.
Du er gammel nok til ikke mere at gå med hovedet i skyerne, -
- og holde begge fødder på jorden.
Hold op med at dagdrømme.
Begynd at se dine problemer i øjnene.
Sådan. Så fik vi os en hyggelig sludder.
Det skulle vi gøre oftere.
Hav en rar dag. Kom ikke for sent i skole igen.
Det gjorde jeg heller ikke i går.
Hej, det er tossehovedet.
Hej, tosse, har du nogen penge til os i dag?
Lad os få fat i ham!
- Du kan ikke slippe væk. - Du er færdig, pjok!
Vi klarer dig!
- Hvor er dine penge? - Jeg har ingen.
Ingen penge? Mors dreng svindler os!
Hvis du ingen penge har, ryger du op i skraldet.
Hvem sagde, du måtte komme op af skraldet?
- Kravl derned igen. - Ikke igen.
- Ikke igen! - Hvor skal du hen, pjok?
- Han løb den vej. - Hvad for en vej?
Forsvind med dig! Jeg kan ikke lide børn.
Er du her stadig? Hørte du mig ikke?
Du gemmer dig måske? Video- spillehallen ligger længere henne.
Her sælger vi kun små, rektangulære genstande. De kaldes bøger.
De kræver en indsats og siger ikke bip-bip. Forsvind med dig.
Jeg kender godt bøger. Jeg har 186 derhjemme.
Tegneseriehæfter!
Jeg har læst "Skatteøen", "Den sidste Mohikaner" -
- "Troldmanden fra Oz", "Ringe- nes Herre", "En verdensomsejling"...
Hvem er det, du gemmer dig for?
Nogle drenge fra min skole.
- De smed mig i skraldebøtten. - Hvorfor stikker du dem ikke én?
Det ved jeg ikke.
Hvad handler bogen om?
Åh, den her er noget helt... særligt.
Hvad er det for en?
Hør her...
Dine bøger er sikre.
Mens du læser dem, -
- bliver du til Tarzan eller Robinson Crusoe.
Det er det, jeg kan lide ved dem.
Men bagefter bliver du en lille dreng igen.
Hvad mener De?
Hør nu her...
Har du nogen sinde været kaptajn Nemo -
- fanget inden i din ubåd, mens kæmpeblæksprutten angriber dig?
Var du ikke bange for ikke at ku' undslippe?
- Men det er bare en historie. - Det er det, jeg mener.
De bøger, du læser, er sikre.
Og det er den dér ikke?
- Bryd ikke dit hoved med det. - Men De sagde lige, at den var...
Bare glem det.
Denne bog er ikke noget for dig.
DEN UENDELIGE HISTORIE
BARE ROLIG. JEG LEVERER DERES BOG TILBAGE.
Matematikprøve. Åh, nej!
LOFT
Det var midnat i Heuleskoven.
Vinden hvinede i toppen af de urgamle træer.
Pludselig kom noget enormt -
- bragende og gungrende gennem den uhyggelige skov.
Undskyld mig... men er det i orden, -
- hvis jeg slår mig ned her i aften?
Forstår I, jeg har rejst hele dagen.
Nu forstår jeg bedre, hvorfor I valgte denne lejrplads.
En noget så appetitvækkende kalkstensklippe!
Fin bouquet.
Det må være en virkelig god årgang.
Ja, du har ret.
De lækre klipper er grunden til, vi slog lejr her.
Er han gak-gak?
- Nej, han er klippebider. - Klippebider?
- Ups! Undskyld. - Stakkels lille ven.
Undskyld...
Det var kalksten med et lille stænk kvarts.
Meget lækkert!
Hvor jeg kommer fra, oppe nordpå, -
- havde vi fine gourmet-klipper.
Men nu -
- nu -
- er de alle sammen væk.
Jeg ved, hvordan det er sket.
Jeg sværger, det ikke var mig.
Jeg ved, hvad det var. Fortæl os mere.
I nærheden af mit hjem lå der førhen en smuk sø -
- men så -
- så... var den forsvundet.
- Var søen tørret ind? - Den var der bare ikke længere.
Der var slet ingenting længere.
- Ikke engang en indtørret sø. - Et hul?
Et hul ville dog være noget. Nej, der var... ingenting.
Og det blev større og større.
Først var der ikke længere nogen sø.
Og så til slut... ingen klipper.
Hvis han fortsætter med at æde sådan, -
- forsvinder klipperne også her!
Natalf, dette kan være alvorligt!
Klippebider, det samme sker, hvor jeg bor ude vestpå.
En underlig slags Ingenting tilintetgør alting.
Ja. Vi natalfer lever nede sydpå, og der findes det også!
Så er det ikke bare i vores del af Fantásien?
Måske findes det allerede alle vegne.
Måske er hele vort land i fare!
Hvad kan vi gøre?
Mit folk har sendt mig til Elfenbenstårnet efter hjælp.
Vi er på samme...
Samme mission! Hvis Kejserinden ikke kan frelse os, hvem kan så?
Hvorfor sidder vi så alle sammen bare her, -
- i stedet for at drage til Elfenbenstårnet?
- Hvad venter vi på? - Ja. Lad os drage videre nu.
- Vågn op! - Kom så, gamle tøs!
Vi kan ikke blive hængende her. Vågn op!
Klar til at lette. Åh, dumme flagermus!
Vi kan ikke vente på en snegl. Kan jeg tage dig med?
Bare rolig. Det er en væddeløbs-snegl.
Selv en væddeløbs-snegl kan vi ikke vente på.
Det er virkelig en væddeløbs-snegl.
Ingen bryder sig om mig og min dumme flagermus.
Måske skal jeg tage nogle få af de her lækre gourmet-klipper -
- med til turen.
Ingentingen!
Se! Der er det!
Hjertet i Fantásien!
Jeg anede ikke, at det var så smukt.
Hold dig vågen!
Jeg sagde, du skulle holde dig vågen!
Kejserindens hjem! Hun er vort eneste håb.
Venner, jeg ved, hvorfor I alle er kommet.
Ingentingen -
- tilintetgør vor verden.
Jeg ved også, at I -
- er kommet for at bønfalde -
- Kejserinden om hjælp.
Jeg har frygtelige nyheder.
Kejserinden er blevet dødeligt syg.
Der synes at være -
- en mystisk forbindelse mellem hendes sygdom og Ingentingen.
Hun er døende.
Så hun kan ikke frelse... os.
Men der er muligvis én chance.
Steppefolket, der jager den purpurrøde bøffel -
- har i sin midte en stor kriger.
Han alene har chance for at bekæmpe Ingentingen og frelse os.
Han er vort eneste håb.
Hans navn er... Atreju.
Atreju!
Kejserinden havde allerede -
- sendt bud efter den store kriger. Da han endelig -
- dukkede op på Elfenbenstårnets terrasse, -
- bar han på sine skuldre hele Fantásiens håb.
En lille dreng!
Jeg beklager, men her er hverken tid eller plads til børn.
Du må gå.
Så skulle I ikke have sendt bud efter mig.
Er han gak-gak?
Det var ikke dig, vi bad komme, men Atreju.
Jeg er Atreju!
Ikke barnet Atreju! Krigeren Atreju!
Jeg er den eneste Atreju.
Men jeg skal med glæde jage videre efter purpurbøflen.
Vent!
Kom tilbage!
Hvis du virkelig er den Atreju, vi har tilkaldt, -
- er du så villig til at drage ud på et togt?
Ja, naturligvis. Hvad slags togt?
Du skal skaffe vor Kejserinde helbredelse -
- og frelse vor verden.
Ingen kan give dig noget råd andet end dette:
Du må rejse alene.
Du må lade dine våben blive tilbage.
Det bliver meget farligt.
Er der chance for at gennemføre det?
Det ved jeg ikke.
Men hvis det mislykkes for dig, vil Kejserinden med bestemthed dø.
Og vor verden vil blive tilintetgjort.
Hvornår tager jeg af sted?
Nu. Og du må skynde dig, Atreju.
Ingentingen bliver stærkere for hver dag.
Tag denne.
Auryn!
Den, som bærer Auryn, taler for Kejserinden.
Den vil lede og beskytte dig.
Pas godt på dig selv.
På samme tidspunkt -
- et andet sted i Fantásien, drog en mørkets skabning -
- ud på sit eget togt.
De havde rejst på må og få i næsten en uge, -
- men de kunne ikke finde en helbredelse.
Hverken Atreju eller hans hest Artax havde den mindste anelse om, -
- at denne mørkets skabning, gmorken, -
- allerede var på sporet af dem.
Hvad er der, Artax?
Er det tid til at ride videre allerede?
Jeg ved, hvad du vil. Det er tid til at spise.
God idé.
Nej, det er en genial idé!
Nej... ikke for meget.
Vi har stadig lang vej tilbage.
Atreju og Artax havde gennemsøgt Sølvbjergene, -
- De knuste Håbs Ørken og Krystaltinderne -
- uden held.
Så nu var der kun én chance tilbage.
De måtte finde Morla, Den Ældgamle, -
- den klogeste skabning i Fantásien -
- hvis hjem var Skjoldbjerget -
- der lå et sted i de dødsensfarlige Sørgmodighedens Sumpe.
Kom så, min ven. Kom så.
Det er rigtigt.
Det er i orden.
Alle vidste, at den, der lod sig overmande af sørgmodighed, -
- ville synke ned i sumpen.
Det går jo fint, Artax.
Kom så, Artax.
Hvad er der?
Hvad er der i vejen?
Kom nu!
Hvad er der?
Jeg forstår.
Det er for svært for dig.
Artax, du synker! Kom nu!
Gør om! Det må du! Nu!
Kæmp imod sørgmodigheden!
Artax, kom nu!
Lad ikke sumpens sørgmodighed overmande dig.
Du må prøve! Du må ville det!
For min skyld! Du er min ven! Jeg elsker dig!
Dumme hest! Du må bevæge dig, eller du dør!
Bevæg dig nu!
Jeg giver ikke op! Opgiv ikke! Artax!
Skjoldbjerget!
Morla... Den Ældgamle.
Morla!
Men det er umuligt!
De kan da ikke have hørt mig.
Er du Morla, Den Ældgamle?
Ikke fordi det spiller nogen rolle, men ja.
Du må hjælpe mig. Genkender du denne her?
Vi har ikke set -
- Auryn i lange tider.
Vi? Er der da andre her?
Vi har ikke talt med andre -
- i tusindvis af år.
Så vi begyndte at tale -
- med os selv.
Jeg bringer dårlige nyheder.
Vidste du, at Kejserinden er syg?
Ikke fordi det spiller nogen rolle, men ja.
Ærlig talt, så er vi ligeglade.
Hun risikerer at dø. Et frygteligt Ingenting -
- hærger landet. Interesserer det dig ikke?
Det interesserer os ikke engang -
- at vide, hvorvidt det interesserer os.
Er du forkølet?
Nej. Vi er allergiske -
- over for ungdom.
Ved du hvordan man hjælper Kejserinden.
Ikke fordi det spiller nogen rolle, men jo.
Hvis du ikke siger det, og Ingentingen breder sig, vil du dø.
Dø?!
Det ville da i det mindste være noget.
Du må hjælpe mig. Du ved...
Vi er trætte af at nyse.
Forsvind med dig! Ingenting betyder noget.
Det er ikke sandt. Hvis det intet betød, ville du fortælle det.
- Kløgtig dreng. - Fortæl mig det nu!
Vi ved det ikke.
Men du kan spørge Det søndre Orakel.
- Hvordan kommer jeg dertil? - Det kan du ikke.
Det ligger ti tusind mile borte.
- Det er så langt. - Det er korrekt.
Glem det.
Giv op.
Nej.
Atreju ville ikke opgive nu.
Puha da!
Efter mange dage og nætter i bevidstløshed -
- åbnede Atreju langsomt sine øjne, -
- og det var de sælsomste ting, han så om sig.
Han var renvasket, og hans sår var forbundet.
Går du allerede igen?
Jeg ville... jeg ville bare... Jeg skulle...
- Jeg prøvede at... - Liste dig bort?
- Jeg kan godt lide børn. - Til morgenmad?
Bestemt nej. Jeg er en lykkedrage.
- Mit navn er Falkor. - Og mit navn er...
- Atreju. Udsendt på et togt. - Hvordan vidste du det?
Du var bevidstløs. Du talte i søvne.
Du kunne vel ikke komme og klø mig bag mit højre øre?
Jeg kan ikke rigtig nå derom.
Her?
Det er vel nok rart.
Nå, lille ven... du er på vej til Det søndre Orakel.
Ja. Men det er håbløst. Det ligger for langt borte.
Åh, det vil jeg ikke rigtig påstå.
Kender du vejen dertil?
lh, ja. Det er lige rundt om hjørnet.
- Hvordan er alt dette sket? - Med lidt lykke.
Har du bragt mig alle de 10.000 mile hertil?
Nej.
Kun 9.891 -
- i drageflugt.
Du er fantastisk!
En lykkedrage må man have med, når man drager ud på togt.
Det hele skal nok gå fint.
Aldrig give op... og så vil held og lykke komme til én.
Det er godt at have en ven igen.
Du har mere end én.
Se.
Forsvind fra lyset, madamme!
Du forstyrrer mit videnskabelige arbejde!
Du og dit videnskabelige arbejde!
Hvad drengen trænger til nu, er en af mine trylledrikke.
Drengen vil få meget mere brug for mine videnskabelige råd.
Men ikke før han er rask. Gå tilbage til din egen krog. Engy!
Du render altid i vejen for mig!
Han er rask!
- Nu er det min tur til ham. - Nej, du kan tro nej!
Jeg afgør, hvornår han er rask. Din tur kommer, når jeg siger til.
- Nå, lille mand, har du stadig ondt? - Det er i orden.
Det er kønt! Patienten fortæller lægen, at alt er i orden!
Det skal gøre ondt, før det kan blive godt.
Drik det.
Godt, ikke? Det er mit flagermusevinge-bryg.
Der er salamanderøje i, skimmel, tørret firbenshjerne, -
- skæl fra en harsk søslange.
Og hvor kommer du og din drage fra?
Hvad ærinde er I ude i? Noget af interesse for videnskaben?
Jeg kom for at finde Det søndre Orakel.
Så kører løbet igen.
Du er kommet til det rette sted.
Jeg er ekspert i Det søndre Orakel.
"Det er mit videnskabelige speciale."
Det er mit videnskabelige speciale.
Hvorfor sætter du dig ikke og holder mund for en gangs skyld?
Hold selv mund, madamme! Det er min tur.
Mit navn er Engywuck. Hun hedder Urgl. Har du hørt om mig?
Det tror jeg ikke.
Du færdes ikke i videnskabelige kredse.
Jeg er ekspert i Det søndre Orakel.
Du er kommet til det rette sted.
- Gamle tåber er dog de værste. - Vent! Bliv her!
Hejs med det samme, madamme!
Kom så, dovenkrop! Raskere!
Jeg har studeret Det søndre Orakel i årevis.
En dag vil jeg udgive min bog -
- "100 års studier i Det søndre Orakel" -
- "Bind 1: De tidlige År".
Har du været i Det søndre Orakel?
Hvad forestiller du dig? Jeg arbejder videnskabeligt!
Se.
Er det Det søndre Orakel?
Nej. Det er den første af de to porte, du må gå igennem -
- før du når Det søndre Orakel -
- og skaffer de endelige oplysninger til min bog.
Naturligvis vil langt de fleste -
- aldrig nå så langt.
- Hvorfor ikke? - Sfinksernes øjne er lukkede, -
- indtil den, der ikke føler sit eget værd -
- prøver at komme forbi.
Her kommer en, der ser opstyltet ud.
Lad os se, hvad han virkelig mener om sig selv.
Kom nu, dit harepjok.
Det er min tur! Lad mig se! Jeg er videnskabsmanden!
Han rider videre.
Jeg tror, han klarer det.
Sfinksernes øjne, er de åbne eller lukkede? Lad mig se!
De er lukkede.
Øjnene åbnes!
Klarede han det? Gjorde han?
Fine rustninger hjælper ikke.
Sfinkserne kan se lige ind i ens hjerte.
Hør nu, knægt! Næste gang vil jeg se det. Det er min kikkert.
Jeg vil prøve det.
Gå ikke endnu! Jeg har ikke fortalt om den anden port!
Den er værre end denne her.
Han klarer det aldrig. Han klarer det aldrig!
Åh, nej! Begynd ikke at tvivle på dig selv! Hav selvtillid!
Hav selvtillid! Hav selvtillid!
- Løb, Atreju! - Løb, Atreju!
Løb! Nu!
Han klarede det!
Han klarede det! Han klarede det!
Du kunne også trænge til en dosis vitaminer.
Han klarede det! Atreju slap igennem Sfinks-Porten.
Jeg sagde, han kunne klare det.
Derfor behøver du ikke falde ud af kurven igen.
Jeg vidste, han klarede det.
Pladder! Du forstår ikke et suk.
Han har det værste foran sig. Nu kommer Troldspejls-Porten.
Atreju må opleve at se sit sande jeg!
Og hvad så? Det bliver ikke så slemt for ham.
Det er det, alle mennesker tror.
Men kærlige mennesker opdager, de er grusomme.
Tapre mænd finder ud af, de er kujoner.
Stillet ansigt til ansigt med deres sande jeg -
- løber de fleste mennesker bort... skrigende!
Nu går det altså for vidt.
Hvad nu hvis de -
- virkelig kender mig i Fantásien?
Det søndre Orakel?
Vær ikke bange. Vi gør dig ikke fortræd.
Vi har ventet på dig i lange tider.
- Er I Det søndre Orakel? - Ja... vi er.
Så må I vide, hvad der kan frelse Fantásien.
Ja, vi gør.
Hvad er det så? Jeg må vide det!
Kejserinden må have et nyt navn.
Et nyt navn? Er det det hele?
Det er let nok. Jeg kan give hende alle de navne, hun vil have.
Ingen fra Fantásien kan gøre det.
Kun et menneskebarn -
- kan give hende dette nye navn.
Et menneskebarn? Hvor finder jeg sådan et?
Du kan kun finde et -
- ude hinsides Fantásiens grænser.
Hvis du vil redde vor verden, -
- må du skynde dig.
Vi ved ikke, -
- hvor meget længere vi kan modstå Ingentingen.
Falkor!
Hurtigt, Falkor! Ingentingen er overalt.
Bare rolig.
Vi skal nok nå Fantásiens grænser.
- Ved du, hvor vi er? - Jeg har ingen anelse om det.
Hvordan finder vi så et menneskebarn?
Med lidt lykke.
Hurtigere, Falkor! Vi må skynde os!
Godt da, så hold fast!
Hvor er det en skam, de ikke spørger mig.
Min mor, hun havde sådan et dejligt navn.
"Videre og videre fløj de, til de nåede Mulighedernes Hav, -"
"- og så kunne de ikke komme videre. "
Se, Atreju! Ingentingen!
Hvor er du?
Atreju! Hvor er du?
De ser ud som store, gode -
- stærke hænder, ikke sandt?
Jeg har altid troet, at det var det, de var.
Åh, mine små venner...
Den lille mand med hans væddeløbs-snegl, -
- natalfen, selv den dumme flagermus...
Jeg kunne ikke holde på dem.
Ingentingen -
- rev dem direkte ud af mine hænder.
Jeg svigtede.
Nej, du svigtede ikke. Det er mig, der svigtede.
Jeg blev udvalgt til at standse Ingentingen.
Men jeg mistede Auryn. Jeg kan ikke finde min lykkedrage.
Så jeg kan ikke rejse ud hinsides Fantásiens grænser.
Hør nu... Ingentingen -
- kan komme hvert øjeblik.
Jeg vil bare blive siddende her -
- og lade den opsluge mig med.
De ser ud -
- som gode stærke -
- hænder, ikke sandt?
Morla?
Artax!
Hvis du kommer nærmere, -
- skal jeg bide dig i småstykker.
- Hvem er du? - Jeg er Gmork.
Og du, hvem du så end er, -
- kan få den ære -
- at blive mit sidste offer.
Jeg dør ikke uden kamp. Jeg er kriger.
Tapre kriger! Så kæmp mod Ingentingen!
Jeg kan ikke! Jeg kan ikke komme ud hinsides Fantásiens grænser.
Hvad morer du dig over?
Fantásien har ingen grænser.
Det er ikke sandt. Du lyver.
Dumme dreng.
Ved du ikke noget om Fantásien?
Det er den menneskelige fantasis verden.
Hver en egn, hvert et væsen -
- er en lille del af menneskehedens drømme og forhåbninger.
Derfor -
- har det ingen grænser.
Hvorfor er Fantásien ved at dø?
Fordi folk er begyndt at miste deres håb -
- og glemme deres drømme.
Så, Ingentingen vokser sig stærkere!
- Hvad er Ingentingen? - Den tomhed, der bliver tilbage.
Den er som en fortvivlelse, der tilintetgør denne verden.
Og jeg har prøvet at hjælpe den på vej.
Hvorfor det?
Fordi mennesker, der er uden håb, -
- er lette at kontrollere.
Og den, der har kontrollen, -
- har magten.
Hvem er du egentlig?
Jeg er tjener -
- for den magt, der står bag Ingentingen.
Jeg blev sendt hertil for at dræbe den eneste ene, -
- der kunne have standset Ingentingen.
Han forsvandt for mig i Sørgmodighedens Sumpe.
Hans navn... var Atreju.
Hvis vi alligevel skal til at dø, vil jeg hellere dø i kamp.
Kom så og tag mig, Gmork! Jeg er Atreju!
Falkor!
Atreju!
Jeg har dig!
Dette var enden på Fantásien.
Kun nogle få småstumper af denne fordums rige og skønne verden -
var blevet ladt tilbage af Ingentingen.
Gode, gamle Falkor.
Kan du se noget? Noget overhovedet?
Hele landet er borte.
Jeg ved det. Og udelukkende, fordi jeg svigtede.
Du gjorde dit bedste.
Mon Elfenbenstårnet stadig væk står?
Lad os håbe det, Atreju. Lad os håbe det.
Lad Auryn lede dig på vej.
Hvis Elfenbenstårnet stadig står... så før os dertil.
Elfenbenstårnet!
Kejserinden!
Gå nu.
Hvorfor ser du så bedrøvet ud?
Jeg har svigtet dig, Kejserinde.
Nej, du har ej.
Du har bragt ham med dig.
- Hvem? - Jordbo-barnet.
Den ene, der kan frelse os alle.
Vidste du det om jordbo-barnet?
Naturligvis. Jeg vidste alt.
Min hest er død, og jeg var nær selv druknet.
Jeg undslap knap nok fra Ingentingen. Til hvad nytte?
For at finde ud af, hvad du godt vidste?
Vi måtte i kontakt med en jordbo.
Jeg kom ikke i kontakt med en jordbo!
Jo, du gjorde.
Han har lidt med dig.
Han gennemgik alt det, du gik igennem.
Og nu... er han kommet hertil -
- med dig.
Han er meget tæt på os... og lytter -
- til hvert et ord -
- vi siger.
Hvad?
Hvis han er så tæt på, hvorfor kommer han så ikke?
Han forstår ikke, -
- at han allerede er en del af "Den uendelige Historie".
"Den uendelige Historie"? Hvad er det?
Ganske som han tager del i dine eventyr, -
- tager andre del i hans.
De var med ham, -
- da han gemte sig for drengene i boghandelen.
Men det er umuligt!
De var med ham, da han tog bogen med Auryn-symbolet, -
- hvori han er ved at læse sin egen historie -
- netop nu.
Det kan ikke passe! De kan da ikke tale om mig!
- Hvad nu, hvis han ikke kommer? - Så vil vor verden forsvinde.
Og det samme vil jeg.
Hvordan kan han lade det ske?
Han forstår ikke, at kun han har magt til at standse det.
Han kan ikke forestille sig, -
- at én lille dreng kan være så betydningsfuld.
Er det virkelig mig?
- Måske ved han ikke hvordan. - Hvad skal jeg gøre?
Han skal give mig et nyt navn.
Han har allerede valgt det.
Han skal bare sige det højt.
Men det er kun en historie! Det er ikke virkeligt!
Atreju, nej!
Bastian!
Hvorfor gør du ikke det, du drømmer om, Bastian?
Jeg kan ikke! Jeg må holde begge fødder på jorden!
Sig mit navn!
Bastian... gør det nu!
- Frels os! - Godt. Jeg gør det!
Jeg frelser dig. Jeg gør det, jeg drømmer om.
Månebarn!
Hvorfor er her så mørkt?
I begyndelsen... er det altid mørkt.
Hvad er det?
Et sandkorn.
Det er alt, hvad der er tilbage af mit enorme rige.
Er Fantásien fuldstændig forsvundet?
Ja.
Så har alt været forgæves.
Nej... det har det ikke.
Fantásien kan opstå på ny -
- ud af dine drømme og ønsker.
- Hvordan? - Åbn din hånd.
Hvad vil du så ønske?
Det ved jeg ikke.
Så vil Fantásien ophøre med at eksistere.
Hvor mange ønsker får jeg?
Så mange som du vil have.
Og jo flere ønsker du udtaler, -
- des mere storslået vil Fantásien blive.
- Er det sandt? - Prøv blot.
Så er mit første ønske...
Det er endnu smukkere, end jeg havde troet.
- Synes du om det? - Falkor, det er pragtfuldt!
Falkor, det er, som om Ingentingen aldrig har eksisteret.
Atreju og Artax!
Hvad kunne du tænke dig at ønske nu?
Se, der er de!
Det er et uhyre!
Efter dem, Falkor! Nå, hvad siger I så til det, I pjok?
Vi skal nok ordne jer!
Bastian kom med mange flere ønsker -
- og oplevede mange andre utrolige eventyr, -
- før han endelig vendte tilbage til den normale verden.
Men det er en anden historie.