Dette fik jeg kendskab til:
At mange verdener er blevet underlagt Bæstet og hans hær, Slagterne.
Og også dette fik jeg kendskab til:
At Bæstet ville komme til vores verden, Krulls verden...
og hans Sorte Fæstning ville kunne ses i landet...
at røgen fra de brændte landsbyer ville formørke himmelen...
og at skrigene fra de døende ville runge gennem de øde dale.
Men én ting kan jeg ikke vide:
Hvorvidt spådommen er sand...
om at en pige af gammel slægt skal blive dronning...
at hun skal vælge en konge, og at de sammen skal herske over vores verden...
og at deres søn skal herske over galaksen.
Far!
Colwyn burde have været her nu.
Måske er han tvunget til at rejse gennem skoven og stenlandet.
Alle pas og veje kontrolleres af Slagterne.
Måske kommer Colwyn ikke igennem.
Ville det glæde dig?
Jeg sendte ham hjælp.
Men jeg ser ingen grund til at alliere sig med vore gamle fjender.
Far, angriberne ødelægger vores verden.
Vi har brug for den alliance.
Kun hvis vi er forenede, har vi en chance mod dem.
Så vil jeg lave et traktat med Kong Turold.
Du behøver ikke gifte dig med hans søn.
Kun sådan kan alliancen garanteres.
Giftermålet er mit valg.
Bare det ikke var Turolds søn.
Colwyn er en strålende kriger.
Strålende krigere er dårlige ægtemænd.
Måske.
Ryttere nærmer sig!
Åben porten!
Vi bad jer om hjælp. Ingen kom.
Der blev sendt 20 mænd.
Vi mistede 300 på vejen hertil.
Jeg valgte ikke dette ægteskab, Turold.
Heller ikke jeg, Eirig.
Jeg valgte det! Din datter valgte det. Det skal finde sted.
Og du vil lede denne hær sammen med min mod Slagterne?
Jeg vil lede hvilken som helst hær...
indtil jeg vinder eller dør.
Jeg har truffet et godt valg.
Det har jeg også.
Var rejsen streng?
Men nødvendig.
- Måske er det allerede for sent. - Det er ikke for sent.
Skal ceremonien holdes her?
I aften, ved måneopgang.
Min far siger, at strålende krigere er dårlige ægtemænd.
- Det kommer an på. - På hvad?
På om du forventer, at din mand skal følge efter dig...
hoppe hver gang du klapper i hænderne.
Ville du ikke hoppe for mig?
Nej, selvfølgelig ikke. Du er en kriger.
Fra i dag af eksisterer mit rige ikke længere.
Ej heller mit.
Et samlet rige under vores børn.
Enig.
Jeg giver vandet ild.
Det kommer kun tilbage fra min udvalgte hustrus hånd.
Jeg tager ild fra vandet.
Jeg giver den kun til ham, som jeg vælger til ægtemand.
Tag ilden fra min hånd.
Læs listen højt, vagter!
- Slagterne! - Til våbnene!
- Vi skal kæmpe sammen. - Nej. Er der en sikker udvej?
- En underjordisk passage. - Kom!
Min plads er hos dig.
- Elsker du mig? - Ja, selvfølgelig.
Så tag væk.
Colwyn, skynd dig tilbage.
Træd tilbage fra rummets midte!
Tag det!
Her!
Colwyn!
Lyssa!
Far!
Hun er i live.
Hvor?
Bliv der!
Hvor?
Uden for din rækkevidde.
Hvem er du?
Jeg er Ynyr.
Den gamle.
Ikke så gammel.
Du er kommet ned fra Granitbjergene.
Ja. Der er brug for mig nu.
Far!
Der er ikke tid til at sørge.
Du har ikke mistet en far og en brud på samme dag.
Jeg blev heller ikke konge den dag.
Jeg har intet kongerige.
Dit kongerige kan være større end du aner.
Værsgo, jeg skænker det til dig, gamle mand.
Jeg kom for at finde en konge...
og fandt en dreng i stedet for.
Lyssa?
Hun holdes fanget i den Sorte Fæstning.
Kan du føre mig dertil?
Du behøver hjælp.
Jeg finder mændene på vejen.
I Fæstningen vil du møde andre ud over Slagterne.
Du vil møde Bæstet, deres leder.
Han kan dræbes.
Måske.
Men ingen har nogensinde set ham og overlevet.
Du vil få brug for mere end mænd og sværd.
Du vil få brug for Glaivens kraft.
Glaiven er kun et gammelt symbol.
Det findes ikke i virkeligheden.
Det findes deroppe.
I en hule på den højeste tinde.
Uden Glaiven, vil du aldrig nå frem til Lyssa.
Jeg skal bruge våben, ikke symboler.
Engang var Glaiven et meget kraftfuldt våben.
Det kan det blive igen.
Men kun i hænderne på den rette mand.
Kun den rette mand kan få Glaiven tilbage.
Er jeg den mand?
Bare jeg vidste det.
Jeg kan ikke følge med dig.
Bare rolig. Er det der, kommer jeg tilbage med det.
Kommer du ikke tilbage med det...
kommer du slet ikke tilbage.
Du er blevet bragt hertil af ægteskabelige grunde.
Jeg er kongen, du vil vælge.
Brug den ikke før det er nødvendigt.
- Hvordan skal jeg vide det? - Du vil du gøre.
Leder du mig til den Sorte Fæstning, skal jeg nok få den brugt.
Det bliver ikke så let.
Ved hver solopgang flytter Fæstningen sig.
Nogle gange er den i bjergene, nogle gange i ørkenen...
nogle gange i havet.
Aldrig samme sted to gange.
Men du sagde, du vidste, hvor den var!
Der er andre kongelige dyder end mod.
Høflighed er en af dem.
Undskyld.
Det er på grund af Lyssa.
Jeg var også ung...
engang.
Jeg har også elsket som du gør.
Men din kærlighed vil være...
heldigere end min.
Jeg sagde, jeg kendte vejen til Fæstningen...
nemlig ved at opsøge den blinde Smaragd-Synske.
Men hans sted er heller ikke kendt.
Jeg kender det. Det er en dagsrejse herfra. Kom.
Hjælp!
Hjælp! Jeg drukner!
Det kunne have været kviksand!
Jeg kunne været blevet suget ned i døden, mens du stod og gloede!
Hvor er vi henne?
Skoven ved Granitbjergene.
Åh, nej! 1.500 km.
Jeg blev smidt ud.
Der var en meningsforskel angående en stikkelsbærtærte.
Manden stillede den på vindueskarmen.
- Hvad forventede han? - Måske forventede han at spise den.
For denne grovhed, tølper, tror jeg, jeg forvandler dig til en flagermus.
Måske lærer du lidt manerer af at hænge med hovedet nedad et par timer.
Bjergfolket kan ikke gøre nogen fortræd.
Det får vi at se, gamle mand. Det får vi at se!
Nej, det er opskriften på en varm karamelsovs.
Så må det blive en gås.
Fed og grim.
Meget fed. Meget grim.
Ud fra det kan du se, hvad jeg kunne have gjort, hvis jeg var hævngerrig.
Nu må du gerne gå.
Akke ja. Lad min nu se...
Skoven er ikke sikker. Du må hellere rejse med os!
Mig, rejse med jer? Ved I, hvem jeg er?
Nej.
Jeg er Ergo den Storslåede. Lav af statur, stor kraft...
smalle forsæt, brede visioner.
Og jeg rejser ikke med bønder og tiggere. Farvel.
Vent! Vent på mig!
Jeg kom lige i tanke om, at jeg skulle noget denne vej.
Hvad?
Holde mig i live.
Du må gå hvorhen du vil inden for disse mure.
For fra dette palads skal du herske over denne verden og utallige andre.
Du kan ikke flygte fra mig. Du skal være min dronning.
Du er ikke god til at vælge veje, gamle mand.
Denne vej vil spare os en halv dags rejse.
Tyveknægte.
De er mænd, vi ved ikke endnu, om de er tyveknægte.
Så grimme fjæs kan kun tilhøre tyveknægte.
Bare rolig. Jeg forvandler dem til grise.
Du er omringet af 100 mænd!
100 er ikke nok!
Hvad har vi her? En kriger?
Desuden mangler du cirka 90 mænd.
Lad os dræbe dem og få det overstået.
Ti stille, Rhun! Jeg dræber kun med god grund.
Også jeg. Og vær taknemmelig for det.
I er undslupne fanger.
Alle sammen. Slaver, banditter, krigere og slagsbrødre.
Desperate mænd.
- Du har aldrig set nogen så desperat. - Godt.
Det er den slags mænd, jeg behøver.
Du behøver?
Disse mænd følger kun mig...
og jeg følger ikke nogen.
- Ville du følge en konge? - En konge?
Der er mange tossede, der vandrer omkring og kalder sig konger.
Ville du følge en konge til den Sorte Fæstning?
Nu ved jeg, du er tosset.
Jeg ville ikke følge min far til Fæstningen.
- Hvis han kunne finde den! - Han ville ikke være så dum.
Er det dumt at forsvare jeres verden? At kæmpe for jeres hjem og familier?
Hvis fjenden vinder, bliver vi alle slaver.
Ædle følelser, men vi kæmper for udbyttet.
- Forstået? - Udbyttet er frihed. Og berømmelse.
Frihed? Men den har vi.
Og berømmelse er en tom pung.
Tæl den, gå konkurs...
spis den, vær sulten...
led efter den, bliv vanvittig.
Det er sandt.
Men denne berømmelse og frihed kan I give videre til jeres sønner.
Hvorfra ved du, jeg har sønner?
Hvis Slagterne erobrer Krull, vil dine sønner være slaver for evigt.
Jeg har ingen sønner, men jeg følger dig.
Drengen gør jer alle til skamme.
Kun kongen og ordensmarskallen har nøglerne til disse håndjern.
- Du ser ikke ud som en ordensmarskal. - Nej.
Du ser ud til at være på alder med Turolds søn.
Præcis samme alder.
Torquil, du er ved at blive gammel. Hjernen bliver blødere.
Ni mænd som jer er en hel hær værd.
Lykkes det, så lås dem op. Ellers dør jeg med dem.
I hørte hvad han sagde! Nu er vi en hær!
En hær uden løn.
Er der noget galt, Rhun?
Kan en mand ikke snakke med sig selv uden at blive afbrudt?
Af sted!
- Kom med! - Nennog! Fart på!
Stikkelsbær!
Ergo!
Ynyr, hjælp!
Forfærdeligt! Der var et frygteligt væsen derovre.
Og derovre, et væsen med kun ét øje.
- Et øje? - En Kyklop.
Han rettede et spyd lige mod mig.
Var det sket, ville du være død nu. Han pegede på en Slagter...
for de har altid hadet hinanden.
For længe siden levede hans forfædre i en verden langt væk fra Krull.
Og de havde...
to øjne som andre mænd.
Så lavede de en aftale med Bæstet, som er Slagternes leder.
De afstod fra et øje for at få lov til...
at se ind i fremtiden. Men de blev narret.
For den eneste fremtid de får lov at se...
er tidspunktet for deres egen død.
De er triste, ensomme væsner, født til at kende...
deres dødsdag.
Uden ham ville det have været min dødsdag i dag.
Op med dig.
Vi tre fortsætter. Resten bliver her.
Vi fire går videre. Jeg bliver ikke her med de forbrydere!
Vi fire tager af sted.
Han fører os mod en solid bjergvæg.
Hans hjerne er som en gammel rosin.
Jeg genkender en gammel ven.
Vanvittige. De er alle vanvittige!
Vi leder efter den Sorte Fæstning.
Sådan et syn vil blive forhindret. Hvem leder efter den?
Den nye konge.
Med en gammel stemme.
Kender du stemmen?
Ja, min ven.
Vi prøver at finde...
Jeg leder efter Fæstningen for jer.
- Har du et bolsje? - Nej.
- Vingummi? - Nej.
Hvad er du for en dreng? Drenge har altid slik.
Jeg har en kanelstang.
Vi deler.
Jeg er Ergo den Storslåede.
Lav af statur, stor kraft, smalle forsæt, brede visioner.
Det er meget imponerende.
Det håber jeg.
Jeg er Splejs.
Det er ikke imponerende, men passende.
Den Sorte Fæstning.
Hvor er den?
Har du det godt?
Ja.
Bæstet kan ikke lide, at synske folk stikker næsen i hans sager.
Er hans kraft for stærk for dig?
Ja. Her. Men der er et sted, hvor hans kraft ikke når hen.
Safirtemplet.
Ja. Der kan han ikke forhindre min vision.
Rejser du derhen med os?
Det ligger i den Store Sump: Et lumsk sted.
Vi skal virkelig derhen.
Templet ligger i midten af Sumpen, hvor tre træer gror forenede.
Hvordan kan noget gro på det sted? Det lugter af død.
Død og kraft er nært beslægtede.
Jeg tror ikke, jeg bryder mig om dine slægtninge.
Se der.
Denne rejses udbytte.
De er en formue værd.
Måske. For en nærsynet person.
Hvad?
Men det var smaragder.
Du, Rhun, smaragder.
På æresord! Det var smaragder!
Sten i vore lommer og gravstene over vore hoveder er alt vi får ud af det her.
Slagterne!
- Fra søen! - Gå i dækning!
- Herovre! - Ned.
Kom så ned!
Hurtigt, derover!
Colwyn!
Derovre!
Det er anden gang, du redder mit liv.
- Jeg er Ergo. - Den Storslåede.
Har han ikke et navn?
Han hedder Rell.
Nogle gange besøger han den Synske. Han taler ikke meget.
Det ser jeg. Kun for at være sarkastisk over for dem som vil være hans venner.
Eller for at spøge med dem, som allerede er det.
Mit navn er ikke en spøg, bønnestage. Et kort navn er rart, når man er 6 m høj...
men små folk behøver store navne, for at gøre dem vigtige.
Dine handlinger gør dig vigtig, min ven. Jeg så dig redde drengen.
Sådan skal venner være over for hinanden.
Nemlig.
Du har fulgt os længe nu.
Siden begyndelsen. Da jeg hørte, at den Gamle var kommet ned...
vidste jeg, at tiden var inde.
Slå dig til os. Alle mænd har brug for selskab.
Ja.
Alle mænd.
Denne vej.
Blev mit ønske opfyldt, var jeg langt væk fra dette dystre sted.
Blev mit ønske virkelig opfyldt, sad jeg på en stikkelsbærtærte...
så stor som et bjerg.
Nej, det er lidt grådigt. Jeg nøjes med en så stor som et hus.
Jeg ville ønske mig en hvalp.
Kun én? Hvis du ønsker, hvorfor så ikke ønske 100?
Kun én.
Det er et fjollet ønske. Og du, Rell, hvad ønsker du dig?
Uvidenhed.
Nej!
- Nennog! - Hjælp!
Hjælp ham!
Jorden. Den synker!
Det er Bæstets kraft.
- Dan en kæde! - Hjælp! Få mig ud!
Rhun, tag fat i ham!
Hurtigt!
- Hold fast! - Træk!
Giv mig øksen!
Her!
Træk!
Jeg glider!
Træk til!
Menno!
Hjælp mig!
Få mig ud! Hjælp mig!
Menno! Hold dig i ro! Kæmp ikke!
Hold fast!
Ræk ud!
Hold dig i ro, Menno!
Kæmp ikke!
Træk!
Menno!
Er det dig, Splejs?
- Hvor langt er der til Templet? - Nu er vi tæt på.
Bliv her, se om nogen følger efter os.
- Jeg bliver. - Vær forsigtig.
Tak.
Jeg leder den Synske. Splejs, du går forud.
Tak, bror.
Jeg leder den Synske. Du går forud sammen med Splejs.
- Denne vej? - Nej.
Sikker?
Jeg genkender dette træ.
Nu genkender jeg stedet.
Vi er nær træerne, bror.
Han som søger indsigten, skal lede mig.
Ingen anden må nærme sig.
Her er den indsigt, du søger.
Bæstet har mange våben. Dette var et af dem.
Skiftingen.
Hvordan vidste du det?
Jeg fandt den Synskes krop i kviksandet.
Han ofrede sit liv for os.
Han var min eneste familie.
Nu er vi din familie.
Nu finder vi ikke vej til den Sorte Fæstning.
Der er én, som måske kan hjælpe.
Hvem?
Enken i Vævet.
Hun hjælper ikke nogen. Og ingen kommer tilbage derfra.
- Hun har store krafter. - Ja, til at dræbe med.
Måske dræber hun mig ikke, fordi jeg kender hendes navn.
Hendes navn er Døden.
Engang havde hun et andet navn. Et antikt og kraftfuldt navn.
Vi risikerer alle livet ved denne rejse. Min risiko er ikke større end din.
Jeg skal prøve.
Hvor er mine papirer?
Du milde, jeg må altså virkelig organisere mig snart.
Hvalp!
Hvor er Ergo?
Han kommer snart tilbage.
Herfra går jeg videre alene.
- Jeg går med dig. - Nej.
Hvis to nærmer sig, dræber hun sikkert dem begge.
Alene har jeg måske en chance.
Hver mand sin skæbne, Colwyn.
Ja.
Ja, hver mand sin skæbne.
Er jeg ikke tilbage i morgen tidlig...
kender du min.
Vi bliver her.
Jeg synes stadig, det var et fjollet ønske.
Vi har ingen mad, og mændene er for trætte til at jage.
- Du, Kegan. - Jep.
Bor en af dine koner ikke i en landsby i nærheden?
Lona. Nej, hun flyttede ned til floden.
Hvor mange koner har han?
En syv-otte stykker, sidst de blev talt.
Han er en omrejsende mand, ser du.
Han rejser ofte og langt.
Merith.
Hun bor i en landsby ved udkanten af giganttræerne.
Laver hun mad?
Det er ikke hendes stærkeste side.
Få hende til at tage forsyninger med. Ham den storslåede regner sig selv for en kok.
Det får vi at se.
Der er masser tilbage, hvis I er sultne.
Af vejen. Lad mig komme til.
- Nå? - Nå, hvad?
Hvem er pigen?
Hendes landsby blev nedbrændt. Hun havde ingen steder at tage hen.
Se på hende en gang til, og jeg smider hende ud!
Merith! Åh, min søde.
Hun kan ikke måle sig med dig.
- Hun er ikke engang køn. - Vrøvl.
Hør her, kronblad, "trofast" er mit mellemnavn.
Du skal spise noget.
Jeg er ikke sulten.
Gør det for min skyld.
Tak.
Hvad er det der bekymrer dig?
Du har valgt et sølle kongerige på en ubetydelig planet.
Og kærlighed.
Kærlighed er flygtig.
Magt er evig.
Sådan er min magt.
Den kan blive din.
Jeg vil ikke have din magt.
Lad dig ikke skræmme af mit udseende.
Lyssa.
Jeg kan antage den form, jeg vil. Den skikkelse du vil.
Der er ingen kærlighed i den form.
Og du tror, der er kærlighed i din drenge-konge?
Jeg har ikke holdt om en mand, siden min elskede rejste.
Det der er løgn!
Jeg kender smerten ved éns elskedes fravær.
Han vil svigte dig.
Trøst mig for en nat.
Det gør han ikke.
Jeg kan ikke svigte min brud.
Så skal han dø.
Lad mig trøste dig.
Jeg kan ikke tage imod trøst, når hun er foruden.
Så du vil altså ikke?
Jeg kan ikke.
Min herre sagde: "Få ham til at svigte hende. Hvis ikke, så dræb ham."
Ja, han er min herre. Disse kløer var nær din hals.
Jeg kunne have dræbt dig på et øjeblik.
Men da jeg så dig, vidste jeg, jeg elskede dig.
Det er dig som bliver svigtet.
Magt er flygtig. Kærlighed er evig.
Husk mig.
Tænk over magten. Går du med til at blive min dronning...
vil jeg standse Slagternes angreb.
Det er i din magt at standse drab og afbrændinger.
For hver time der går, vil flere uskyldige blive dræbt.
Tænk på det.
Skynd dig, Colwyn.
Jeg leder efter Enken!
Træd ind og dø.
Lyssa!
Hvem udtaler det navn?
Det er mig, Ynyr!
Jeg giver dig denne tid.
Lyssa.
Jeg var ung, sidste gang jeg hørte det navn.
Jeg var ung, sidste gang jeg sagde det til dig.
Og mit ansigt var lige så smukt som mit navn.
Og jeg elskede dig, Lyssa, af hele mit hjerte.
Men du ville ikke blive hos mig.
- Der var ansvar, pligter... - Ambition.
Du havde en søn.
Vi havde en søn.
Men du sagde ingenting.
Hvor er han?
Jeg dræbte ham ved hans fødsel.
Og dette er min straf.
Min søn?
Da jeg ikke kunne dræbe dig, havde min vrede brug for et offer.
Jeg ved, du aldrig kan tilgive mig.
Jeg kan ikke tilgive mig selv. Jeg har allerede tilgivet dig.
Man kan aldrig tilgive en kvinde, som har dræbt éns søn.
Havde jeg ikke det...
kunne jeg så se på dig nu, som jeg så på dig dengang?
Og tillade mig at se gennem dine øjne.
Hvordan kunne jeg forlade dig?
Dit klarsyn er din gave til mig.
Og dit klarsyn kunne være din gave til mig.
- Hvad kan jeg se for dig? - Den Sorte Fæstning, hvor er den?
I morgen...
i Jernørknen.
Den viden er ubrugelig, for du kan ikke tage herfra.
Ingen er nogensinde sluppet fra Vævet.
En ung pige holdes fanget i Fæstningen.
En ung pige med dit navn.
En ung mand leder efter hende.
På min alder dengang...
vi mødtes.
Da du og jeg elskede.
Det du beder om overgår mine krafter.
Den kan kun vendes én gang.
Sådan er Vævets love.
Så vil den anden Lyssa dele din skæbne. Hun vil dø, blive gammel og ensom.
Hun vil dø et mørkt sted. Denne verden vil blive et mørkt sted.
Dette er mit livs sand.
Tag imod det, og edderkoppen vil ikke kunne gøre dig ondt.
Men dit eget liv løber ud med sandet.
Hvad med dit liv?
Jeg giver det til pigen, der bærer mit navn.
Jeg kan ikke stoppe sandet.
Du kan ikke stoppe tiden.
Gå nu.
Red den anden Lyssa.
Ved solopgang...
vil den Sorte Fæstning vise sig...
i Jernørknen.
Den vil forblive der, indtil solopgang den følgende dag.
Du skal...
Du skal nå derhen.
Vi skal nok nå derhen. Du kommer med.
Nej.
Nej, min...
tid er kommet.
Brug din kraft med klogskab.
Spild den ikke.
Jeg lærte om kraften fra dig. Jeg glemmer ikke.
Vi begraver ham her.
Jernørknen er 5.000 km herfra.
Ildhopper.
Ildhopper kan rejse 5000 km på en dag.
Der er tid, hvis vi skynder os.
Sådan. Driv dem tilbage!
Den grå er lederen!
Hold ham!
Kom nu!
Jeg har dig.
Stille og roligt.
- Sadl de andre, hurtigt! - Sådan!
Kom nu. Stå stille! Stå stille, bæst!
Pas godt på ham.
- Hvorfor kommer han ikke? - Hans dødstime er kommet.
Hvis han alligevel skal dø, hvorfor kommer han så ikke med os?
Nej. Han skal blive her og acceptere sin skæbne.
Modsætter han sig den, vil det medføre stor smerte for ham selv.
Rolig! Jeg skal blive her.
Er tiden inde?
Du har gjort mere end rigeligt, Rell. Bliv her.
Hver mand sin skæbne.
Rell, jeg rider med dig.
Jeg skal blive her, min ven.
Vi fik ingen tid sammen.
Hold fast!
Der er den!
Ja, og kun en tosse ville komme tættere på.
Vi skal meget tættere på.
Og hurtigt. Det er næsten daggry.
Vi skal indenfor, inden tvillingesolene står op.
Rhun, tilbage!
Jeg tog fejl.
Rejsen var det værd.
Gør den færdig...
- Vi må overraske dem. - Nej, vent!
Vi bliver nedskudt, så snart vi rører på os.
Se, Colwyn.
Følg efter ham!
Kom nu!
Kegan! Pas på drengen!
Få din økse ind i åbningen!
Det er håbløst.
Dette er min tid.
Videre!
Hvilken vej?
Pas på!
- Mine rejsedage er ovre, min ven. - Vi skal nok få dig ud herfra.
Jeg bliver her.
Tag føringen.
Jeg kan ikke holde ham!
Smid et reb ned til os!
Slagterne!
Jeg er på vej ned.
Af sted!
Kom tilbage!
- Kom ud! - Nej, vent!
Vi kan ikke gøre noget. Kom ud!
Herfra skal jeg gå videre alene.
Hvorhen? Der er ingen indgang.
Der er en vej.
Vi skal finde de andre, Ergo.
Det holdt op.
Bardolph, slip den!
Pas på!
- Lyssa! - Colwyn!
Ikke her, Colwyn. Han er for stærk...
Du skal kæmpe mod ham væk fra midten.
Glaiven er væk. Jeg kan ikke kæmpe mod ham.
Colwyn, det er ikke Glaiven, det er dig.
Nej, Lyssa, det er os.
Det er os, han ikke kan bekæmpe.
Det kommer kun tilbage fra min udvalgte hustrus hånd.
Jeg giver det kun til den ham, som jeg vælger til ægtemand.
Tag ilden fra min hånd.
Vi skal finde de andre. Kom!
Jeg forlader dig ikke, Ergo.
- Bardolph? - Se, derovre!
Det er Ergo. Måske er han stadig i live.
Lad os komme væk.
Han risikerede sit liv for os.
Vi kan ikke efterlade ham her, når der er chance for, han er i live.
Kom, lad os få dig ud herfra.
Tilbage!
Hjælp dem ned!
Han klarer den.
- Er du hans dronning? - Ja.
- Så har vi vundet. - Ja.
Du milde! Jeg burde have holdt mig til hvalpe!
Jeg tror...
det er på tide at låse de håndjern op.
Jeg ville beholde dem til minde om vores rejse.
Nøglen er din.
Kun kongen og ordensmarskallen har den.
Det er rigtigt.
En pige af gammel slægt skal blive dronning...
Hun skal vælge en konge, og sammen skal de herske over vores verden...
og deres søn skal herske over galaksen.