Ajatus murhasta herättää usein mieleen...
meren ja merimiehet.
Mikä tavallisesti seuraa ajatuksia merestä ja murhasta...
on ajatus rakkaudesta ja seksuaalisuudesta
Hei! Sulkemisaika!
Etkö ymmärrä minua, Robert? On sulkemisaika!
Lukitse sitten ovi.
Robert jää minun kanssani.
Mitä sinä sanoit?
Sinä kuulit minä sanoin. Robert jää minun luokseni täksi yöksi.
Mitä sinä siitä ajattelet?
Mistä?
Hän on joka tapauksessa edelleen vaimosi.
Luuletko sinä että minä olisin mustasukkainen
- Se olisi normaalia. - Ehkä, mutta mikä on normaalia?
Meillä on sopimus:
Lysiane tekee mitä hän tahtoo...
ja jättää minulle vapauden tehdä mitä minä tahdon, ymmärrätkö?
Se on tärkeää minulle.
- Chicago! - Todellakin.
Joka tapauksessa, minä haluan lukea hänen korttinsa. Eikö niin, poika?
Toivon että sinä tiedät mitä teet.
Sinä tiedät että tiedän mitä minä haluan.
Olet hävinnyt, Mario.
Otetaan sitten toiset paukut.
Sinulla on veli?
Entä sitten?
Et ole koskaan maininnut häntä.
Miksi minun pitäisi?
Te olette kovin samanlaisia, ettekö olekin?
Niin ihmiset sanovat...
mutta se ei pidä paikkaansa.
Querelle on merimies.
Ehkä se on totta.
Ja te rakastatte toisianne...
enemmän kuin haluaisitte.
Hevonpaskaa.
Me olemme veljekset...
eikä sen enempää.
Miksi sinä pudistat päätäsi?
En tiedä miksi...
mutta sinun veljesi on suuressa vaarassa.
Vaarassa? Minkälaisessa vaarassa?
Vaarassa...
löytää itsensä.
On vaikeaa ohittaa noita olkapäitä...
profiileja, kiharoita...
noita vahvoja ja notkeita poikia...
ajattelematta että he olisivat kykeneviä murhaan.
Vihdoin, maata.
Ja naisia!
Mehukkaita vittuja. Kuumia ja märkiä.
- Oletko ollut ennen Brest'ssä? - Miksi?
Koska siellä on ruokottomimmat huoratalot koko maailmassa.
Feria.
Oikein. Se on paikan nimi.
Tunteeko kukaan teistä pojista sitä?
- Joo, mutta vain mitä olen kuullut. - Ja mitä sinä olet kuullut?
En mitään erityistä.
Sanotaan että joka jätkän on heitettävä noppaa pomon kanssa...
jos hän haluaa saada huoran.
Nono. Se on Ferian pomon nimi.
Niin onkin. Nono.
Miksi heidän täytyy heittää noppaa?
Se on sääntö.
Kun voitat, voit saada valintasi.
Mutta jos sinä häviät, sinun täytyy antaa pomon nussia sinua ensin.
Ihanko totta?
Totta, ja olen varma että on olemassa monia jätkiä jotka haluavat tavallaan hävitä.
- Jos he innostuvat sellaisesta. - Entä sitten?
Kun olen kärsinyt tarpeeksi kauan yksinäisyydestä joka johtuu omituisuudestani...
voi olla että alastomana minä haluan pidellä näitä poikia vasten ruumistani...
jotka järkyttävät minua häpeämättömyydellään...
Vaikka minä tuskin uskon sitä.
Kyynelsilmin, minä kiitän Jumalaa että hän myöntää minulle tämän autuuden.
Kyyneleeni pehmentävät minut.
Minä sulan kun ne valuvat märkinä poskillani. Minä sekoan.
Minä pyörin aalloilla, hellyydessä näitä poikia...
ja heidän kovia, karkeita poskiaan kohtaan.
Querellen suuri intohimo on hänen oma ruumiinsa levossa.
On kuin se heijastaisi häntä itseään hänen kuvitelmissaan.
Hän katsoo itseään ikään kuin suurennuslasin läpi.
Hän tarkastelee minuutin tapahtumia kuin kielitieteilijä.
Mutta kuinka kiiltävä onkaan hänen ruumiinsa hänen ylpeiden liikkeittensä loistossa?
Saappaanne, herra.
Jättäkää ne siihen.
Jotain muuta, herra?
Ei, kiitos.
Koska he halusivat itse kieltää sen...
tuo outo yhdennäköisyys kahden veljeksen välillä...
näytti houkuttelevan vain muita.
He tapasivat vain iltaisin, niin myöhään kuin mahdollista...
huoneen yhdessä sängyssä...
lähellä sitä paikkaa missä heidän äitinsä oli elänyt köyhyydessä.
Ehkä he tapasivat jälleen rakkaudessaan äitiinsä...
mutta niin syvällä tasolla...
etteivät he kyenneet näkemään sitä lainkaan.
Kuinka kauan olet ollut Brest'ssä?
Eilisestä lähtien.
En olisi uskonut että tapaan sinut täällä.
Minä olen pomon rakastaja, Lysiane...
ja olen ollut viimeisen kuuden kuukauden ajan.
- Entä hänen aviomiehensä? - Hänellä on omat mielihalunsa.
Miksi sinä tulit tänne?
Minulla on vähän liikeasioita hoidettavana. Etsin asiakasta.
- Oopiumia? - Joo, sitä juuri.
Ei hätää. Nono on se yhteysmies jonka sinä haluat.
Minä esittelen teidät.
Entä tuo kyttä hänen kanssaan?
Hän kuuluu kalustoon. Hän ei ole kyttä täällä.
Vaan päinvastoin.
Hän on meidän turvallisuutemme takaaja.
Tämä on Querelle, veljeni.
Hänellä on sinulle liikeasioita.
Hän on okei.
Hei.
Hyvää iltaa.
Mikä on jaossa?
Oopiumia.
Viisi kiloa.
Kymmenen tuhatta dollaria.
Kiinni veti.
Käteisenä.
Tietysti.
Querelle jäätyi Marion katseesta.
Enemmän kuin välinpitämätön...
Marion tuijotus ja asenne oli hyinen.
Samaan aikaan iski Querelleen iski pomon äärimmäinen voima...
ja kytän kauneus.
Koskaan aiemmin hän ei ollut tuntenut todellista kilpailua...
jonka hän oli kohdannut näissä kahdessa.
Tässä ei ole mitään hämärää, vai onko?
Sinun ei tarvitse huolehtia mistään minun kanssani.
Voit tuoda tavarat ja saat leipäsi. Vai mitä kaveri?
Äläkä anna Marion huolestuttaa sinua. Mario on osa kalustoa.
Querelle'llä ei ollut epäilystäkään siitä että se valtakunta jota tämä mies hallitsi...
oli maanpäällinen.
Mutta oliko mahdollista että poliisi voi olla noin kaunis, noin rikas?
Otetaan drinkki!
Koska sinä olet täällä?
Minun on mietittävä kuinka saan kaman ulos, mutta minä järjestän sen.
Minä en halua sotkeentua mihinkään paskaan.
En halua polttaa näppejäni.
Haluatko sinä tanssia kanssani?
Totta kai, miksei?
Minun nimeni on Lysiane.
Minä omistan tämän paikan.
Ihanko totta.
Minä olen Robertin veli.
Tiedän.
Penni ajatuksistasi, Querelle.
Minä tunnustin auktoriteetin olemuksen Mariossa.
Huomioin hänen tarkoitukselliset eleensä.
Tarkoituksellisuus on täydellisen vallan seuralainen.
Se pitää hallussaan kiistämätöntä moraalista käskyvaltaa.
Se on täydellinen sosiaalinen järjestö.
Sinä voitit.
Minulla on tunne että sinua vituttaa.
Ei ole minun vikani ettei sisareni ilmestynyt paikalle.
Sinä olisit voinut järjestää hänet tänne.
En voinut, Gil. Minä vannon.
Sinä tiedät aivan hyvin kuinka paljon minä pidän Paulettesta.
Sinä pidät hänestä, vai?
Onko se sinusta hauskaa, Roger?
Sano onko se sinusta hauskaa!
Tiedäthän...
Minä todella haluan olla sinun siskosi kanssa.
Voitko sinä kuvitella kuinka minä nussisin häntä jos hän olisi sinun paikallasi.
Sinä olet Gil, Gilbert Turko, Puolalainen.
Et ole työskennellyt kovinkaan kauan muurarina...
ja menetät usein malttisi.
Hän saa minut todella syttymään.
Pojat, minä voisin nussia häntä.
Sinulla on samat huulet.
Sinulla on samat silmät.
Harmi ettet ole hän.
Mitä sinä aiot kertoa hänelle?
Minä teen parhaani saadakseni hänet tulemaan huomenna.
Querelle ei ollut tottunut ajatukseen että hän oli hirviö.
Nuori mies, hän tunsi yksinäisyyden kauhun...
vangittuna elävien maailmassa.
Hyvä! Hyvä!
Tiedätkö, ollaksesi pikku tyttö, sinä laulat tuon laulun aivan kuin iso poika.
Kiirehdi, kulta. Mene tyttösi perään!
Muuten hän hukuttautuu!
Hyvä nähdä sinua.
Miksi?
Minulla on sinulle töitä, sellainen kuin se Beirutissa.
Oopiumia?
Oikein.
Minä menen maihin huomenna iltapäivällä.
Yöllä aion pudottaa köyden telakan muurin yli...
Tullikamarista oikealle.
Klo 6:00 sinä otat veneen, sidot paketin köyteen...
ja menet takaisin tullin läpi.
Me tapaamme myöhemmin ylhäällä.
Paljonko?
Kolme sataa
Sopii minulle.
Ehkä rakkaus on tappajien luola, ja jos tämä on totta...
vetääkö Querelle minut siihen?
Entä minä?
Koska tulee minun aikani hukuttaa tunteeni Querelleen...
soivatko hälytyskellot minulle?
Me haluaisimme teidän huomaavan että tuo merimies Querelle...
joka oli syntynyt yksinäisyydestä jossa upseeri itse pysyi eristyksissä...
oli se hahmo joka vastaa Apocalypsin enkeliä...
jonka jalat lepäsivät vetten päällä.
Kuinka hartaasti minä tahdon Querellen paljastuvan
roistoksi tuon kuninkaallisen pinnan alla.
Ja sitten maata hänen jaloissaan...
suudelleen hänen varpaitaan.
Sotilas joka oli kaatunut kasvoilleen taistelun tuiskeessa, pyysi vihollistaan, kun tämä valmistautui antamaan hänelle kuoliniskua, odottamaan, kunnes hän oli kääntynyt ympäri - peläten että hänen ystävänsä voisivat löytää hänet haava selässään." Plutarkos: "Rakkaudesta"
Vähä vähältä, me ymmärrämme että Querelle...
jo lihamme sisällä, oli kasvamassa...
kehittymässä sielussamme, ruokkien parasta meissä.
Tämän tajuttuamme Querellestä, me haluamme hänen...
tulevan sankariksi heille jotka ovat kaikkein halveksittavimpia.
Paperinne olkaa hyvä!
Pyrkien kohtaloonsa, kehittyäkseen meissä...
me näemme kuinka hän toteuttaa yhden ainoan lopun...
joka näyttää hänen omalta tahdoltaan ja hänen omalta kohtaloltaan.
Kohtauksen on liityttävä osana tapahtumaan...
joka paljasti Querellen meille.
Me voimme sanoa että se on verrattavissa Tapaamiseen.
Hyvä on, voit mennä.
Veljeni pitää huolta kaikesta.
Hänen vuokseen ei kannata huolestua. Hän on Brest'ssa Feriassa.
Feriassa?
Lasketko sinä leikkiä?
Sanotaan että Feria on aika outo paikka.
Ei kannata uskoa kaikkea paskaa mitä kuulee.
Sinä tiedät yhtä hyvin kuin minä mitä sanotaan.
Mitä siitä?
Hän tekee sitä pomon kanssa.
Se kyttä on peitetty jalokivillä.
Minulla on omat jalokiveni mutta minä en näyttele niitä.
Kuulen että pomo auttaa myös itseään.
Entä sitten, jos hän pitää siitä?
Jos hän pyytäisi sinua, etkö sinä tekisi sitä hänen kanssaan?
Miksen, jos olisin sillä tuulella?
Olen minä pahempiakin asioita tehnyt.
Jos sinä näet veljeni, hänkin sytyttää sinut.
Voisit olla yhdessä hänen kanssaan.
Minä en pitäisi siitä.
Minä sanon että pitäisit kyllä.
Haluatko savukkeen?
Nono haluaisi sinut.
Sinä olet suloinen kananpoika.
Hänellä ei ole mahdollisuuksia minun kanssani.
Entä minä? Olisiko minulla paremmat mahdollisuudet sinun kanssasi?
Lopeta tuo paskanjauhaminen!
Querelle kuunteli rumpuja ja pillejä jotka soittivat yksin hänelle.
Kuoleman toimistot.
Hän kietoi itsensä varovaisuuteen odottaen että enkeli iskisi.
Hyvin epäselvällä tavalla Querelle vaistosi, ettei kaikki ollut vielä selvää.
Hänen piti vielä suorittaa lopullinen muodollisuus:
oma suorituksensa.
Kerro mikä sytyttää sinut Lysianessa, mikä saa sinut kiihottumaan.
Selitä se minulle.
Se on yksinkertaista.
Minä pidän hänestä.
Hyvä on, sinä tiedät pelin säännöt. Jos voitat, Lysiane on sinun.
Jos minä voitan, sinä olet minun.
Kaksikymmentä-yhdeksän.
Kaksikymmentä-viisi.
Sinä hävisit.
Kuolemantuomio.
Mitä sinä sanoit?
En mitään.
Me emme suutele.
Sanomattakin selvää.
Minä annan vain perseeni.
Siinä kaikki.
Hyvä on. Ei tässä muuta tarvitakaan.
Oletko sinä valmis?
Sinun on oltava varovainen, eikö niin?
En minä usko että se on aivan tuskatonta.
Älä huolehdi. Tämä ei ole ensimmäinen kerta kun sinua nussitaan.
Tämä on ensimmäinen kerta. Sinun on uskottava minun sanaani.
Älä yritä mitään konsteja minun kanssani.
Älä heitä minulle tuota paskaa. Ei minulle.
Vai pidätkö sinä minua idioottina?
Etkö sinä luule että minä näin kuinka sinä huijasit noppien kanssa?
Nyt riittää.
Älä unohda, en minä pyytänyt sinua tekemään sitä.
Nyt käyt makaamaan!
- Sinä olet väärässä. Minä halusin sinun vaimosi. - Älä viitsi.
Hyvä.
Olitko sinä merimies?
- Minä olin Zephir. - Zephir?
Legioonalainen vankilaosastolla.
Käy makaamaan pöydälle.
Käy nyt. Tämä käy nopeasti.
Tuosta minä pidän sinussa.
Ei tämä satu.
Minun on annettava tämä sinulle.
Sinä tiedät työsi.
Täältä ei tule mitään.
Huomenta, luutnantti.
Hei, Querelle.
Minun on sanottava että sinä teet erittäin hyvää työtä.
Jopa kertomatta minulle, sinulle tarjottiin toista virkaa.
- Kuka on määrännyt sinut luomaan hiiliä? - Ei kukaan, herra.
Eikö työsi minun kanssani ole hieman miellyttävämpää?
Tietysti, Luutnantti. Ehdottomasti.
Mutta tämä oli vapaaehtoistyö jonka otin yhdeltä kaverilta.
He olisivat voineet ottaa jonkun toisen.
Sinä olet kaunis tuollaisena.
Onko sinun mielestäsi miellyttävää niellä hiilipölyä?
Ei, herra, mutta...
Niin? Mitä sinun piti sanoa?
Ei mitään, herra.
Tarvitsetteko mitään muuta, herra?
- En, kuinka niin? - Kunhan kysyin, herra.
- Entä mitä te aiot tehdä nyt? - En mitään, herra. Minä olen käytettävissänne.
Minun kaverini ovat vain yksin tuolla alhaalla.
Hyvä on, mene sitten takaisin.
Jokainen mies tappaa sen jota rakastaa.
Veljesi on tosi kuuma pakkaus.
- Querelle? Mitä sinä sillä tarkoitat? - Se toimi todella hyvin hänen kanssaan.
- Mikä toimi? Teidän liikeasianne? - Sekin sujui oikein hienosti.
Mutta minä tarkoitan jotain muuta. Minä tein sen.
Querellen kanssa?
Se oli uutta minulle.
Minä vannon sen.
Mutta ole hyvä äläkä puhu siitä. Älä edes hänelle.
Entä sitten?
Ei se ole minun asiani.
Mutta sinä et saa minua uskomaan että sinä olet nussinut Querelleä.
Minä vannon. Minä nussin häntä perseeseen.
Ja kun minä vedin kullini ulos, se oli täynnä paskaa, jos haluat tietää.
Minä olen tehnyt sen melkein jokaisen kanssa, paitsi sinun.
Minä en ole koskaan halunnut sinua, ymmärrätkö?
Tällä tavalla voin sanoa että vaimoni nai vain perseenreikien kanssa.
Sinä olet ainoa poikkeus. En tiedä miksi.
Minä luulen että me olisimme voineet tehdä sen, mutta minä en vain tahdo.
Sinä et kiinnosta minua yhtään. Et yhtään.
Sinä et ole yhtään rumempi kuin muut.
Minä en vain ole kiinnostunut.
Sinä olet vähän liian mutkikas minulle.
Sinun pitäisi tietää se.
Hei, Mario. Kuinka pyyhkii?
Comme ci, comme ça. Kuinka sinä voit?
Ihan hyvin.
- Mitä sinä virnistelet? - En mitään erityistä.
Minä nussin juuri Robertin veljeä. Ehkä siksi.
Älä helvetissä! Ihan totta?
Ei se ollut Robert, mutta mitä helvettiä? Se oli hänen veljensä.
Katso Nono'a.
Joskus hänessä on jotain naismaista...
erityisesti kun hän tekee tuollaisia makeita, typeriä eleitä.
Mutta tämä Querelle on hyvä jätkä.
Hei, Nono.
Mennään ulos.
Tätäkö sinä halusit?
Hinttari!
Antaa neekerin nussia sinua!
Nuo kaksi veljestä muistuttivat toisiaan enemmän ja enemmän.
Taistelu jota he harrastivat muistutti enemmänkin rakastavaisten riitelyä.
Sano se vielä kerran!
Kutsu minua vielä kerran hintiksi! Sano se kerran vielä!
En sano!
Ylitän hiipivien viiniköynnösten joet.
Auta minua. Minä tulen rantaasi.
Se tulee olemaan kovaa, veli. Minä voin tuntea vastustuksesi.
Mitä sinä sanot? Minä tuskin kuulen.
Hytkyn naurusta. Pidä kiinni siitä. Älä välitä minun kivustani. Hyppää!
Ole itsesi!
Minusta tulee itseni.
Puhu hiljempää.
Minä olen lähempänä nyt.
Minä rakastan sinua enemmän kuin itseäni.
Vihani oli yksinkertaisemmin naamiointia.
Vaarallinen surumielisyys vetää minua luoksesi...
mutta taistelut erottavat meidät.
Nauruni on aurinko.
Se karkottaa varjot joita sinä heität minun päälleni.
Minä etsin yön tikareita. Minä asetan barrikaadit.
Nauruni lukitsee minut sisään. Se vetää minut luotasi pois.
- Sinä olet kaunis. - Sinä olet myös kaunis.
Ole hiljaa.
Me emme saa kadottaa itseämme liian täydelliseen ykseyteen.
Usuta koirasi ja sutesi minun päälleni!
Mistä syystä?
Jokainen taistelu kruunaa sinut tuskallisella hehkulla.
Älä menetä rohkeuttasi. Toimi!
Minä rakastan häntä. Kaikki upseerit pitkästyttävät minua.
Miksen minä voi olla merimies?
Minä seison edelleen tuulessa.
Kylmyys ja päänsärky puristaa otsaani...
ja kruunaten minut rautaisella tiaralla.
Minä kasvan ja sulan.
Merivoimien upseeri.
Kun olin nuori mies, jopa kun valitsin tämän urani...
en ymmärtänyt minkä täydellisen alibin ura merivoimissa antaisi.
Se oikeuttaa selibaattiin.
Naiset eivät kysy: "Mikset sinä ole naimisissa?"
He säälivät sinua tietäen vain ohimenevistä suhteista...
eikä koskaan todellisesta rakkaudesta.
Meri, yksinäisyys...
Kukaan ei kysy minulta olenko vai enkö ole kihloissa.
Eivät toverini...
eikä äitini.
Siitä ajasta lähtien kun rakastuin Querelleen...
minusta tuli vähemmän kurinalainen.
Rakkauteni tekee minut pehmeämmäksi.
Mitä enemmän rakastan Querelleä...
sitä lempeämmäksi ja varmemmaksi...
surullisemmaksi tulee nainen minussa...
koska hän ei voi saavuttaa täyttymystään.
Erään tällaisen oudon paljastuksen aikana...
kun määrittelin suhdettani Querelleen...
ajattelen keskellä kaikkia näitä suruja ja sisäisiä tappioita...
"Mitä järkeä tässä on?"
Viillettiinkö tuon merimiehen kurkku auki?
Joo. Kukaan ei tiedä kuka hänet tappoi.
Tunsitko sinä hänet, Querelle?
Joo. Me kaikki tunnemme toisemme. En minä tuntenut häntä kovin hyvin.
On maskuliininen passiviteetti...
joka ilmaistaan...
välinpitämättömyytenä kosiskelua kohtaan...
tuo täydellinen rento...
kehon ennakointi...
joka kuuluu hänen rooliinsa...
kun hän ottaa vastaan tai antaa intohimoa.
Haluatko heittää noppaa?
7 määrää, 14 maksaa ja 21 täytyy juoda, eikö niin?
- Haluatko pelata, Querelle? - Totta kai, miksi ei?
Lopettakaa tappelu! Lopettakaa tappelu!
Näiden miesten välillä ja yksin heille...
on sijoittautunut maailmankaikkeus josta ajatus naisesta on karkoitettu.
Naisen poissaolo pakottaa kaksi urosta...
vetämään ulos hieman naisellisuutta toinen toisistaan...
keksiäkseen naisen.
Me haluaisimme ajatella surun hetkien olevan noita hetkiä joita Querelle tunsi ruumiinsa unohtavassa valossa.
Sinä tiedät, minä tiedän. Kysy häneltä. Minä olen okei. Voit kysyä keneltä tahansa.
Entä sinä? Sinä olet laivastossa.
Olen tavannut monia merimiehiä jotka olivat tuossa tilassa.
Se ei estänyt heitä olemasta tosi miehiä.
Ehkä.
Ja jos sinä annat Nonon nussia itseäsi, miksen sitten minäkin?
Mutta sinun ei pidä uskoa kaikkea mitä sinä kuulet Nonosta.
Minä tiedän kaiken elämästä. Usko minua.
Hyvä on, minä tein sen Nonon kanssa.
Mutta älä vedä mitään typeriä johtopäätöksiä.
Minä en ole homo.
Minä tiedän sen.
- Mutta Nono hoiti nussimisen, niinkö? - Oikein.
- Ja? - Unohda se.
Ei sinun tarvitse todistaa minulle että sinä olet mies.
Me tiedämme...
että me olemme molemmat miehiä.
Sinä menit sänkyyn Nonon kanssa eikä se ole rikos.
Jos hän piti hyvää huolta sinusta.
Minä toivon että sinä sait osasi nautinnosta.
En sanoisi etten saanut.
Minä tekisin kenelle tahansa jätkälle hyvää.
Ymmärrätkö, se on huvia, siinä ei ole mitään pahaa.
Olen varma että Nono nautti siitä yhtä paljon. Hän on tosi kuuma pakkaus.
Ja sinä olet tosi kaunis.
- Minä olen kuin kuka tahansa. - Paskanmarjat! Minä näen Nonon silmissäni.
Hänellä on takuulla seissyt sen jälkeen kun hän näkin sinut.
- Kerro minulle, oliko hän hyvä siinä? - Lopeta nyt.
Kerro minulle, onko hän miehuutensa voimissa?
Mikä sinua siinä niin kiinnostaa?
Saa sinut kiihottumaan, niinkö?
Ehkä haluaisit maistaa vähän itsekin.
Miksei, jos se on hyvää?
- Kerro minulle, kuinka hän sen tekee? - Hän tekee sen hyvin.
Oletko nyt tyytyväinen?
- Laukesitko sinä? Tekeekö se tosi hyvää? - Kokeile itse.
- Kerro minulle. Tekikö se hyvää? - Ei se pahaakaan tehnyt.
- Kun hän ensin työnsi sen sisään, se teki vähän kipeää...
mutta sitten se on ihan okei.
Vakavasti, tekikö se hyvää?
Minä tein sen ensimmäistä kertaa.
Se oli erilaisempaa kuin luulin.
Lyön vetoa että hänellä on iso kyrpä. Piditkö sinä hänen kyrvästään?
En minä kiinnittänyt siihen mitään huomiota.
No, jos se häiritsee sinua, emme puhu siitä enempää.
Ei, ei se häiritse minua.
Kun minä puhun näistä asioista, minulla seisoo todella vankasti. Usko pois.
Lasket leikkiä!
- Etkö sinä usko minua? - Mitä, seisooko sinulla tämän takia?
Katso itse. Älä viitsi. Koske sitä.
Voi paska!
Ei sinulla seiso!
Tule nyt. Koske sitä. Sinä tunnet sen kyllä.
Ei mitään. Kutsutko sinä tuota seisomiseksi?
Tule nyt. Purista sitä. Se on hirviö!
Tietysti, vaatteet tekevät sen isommaksi.
Kokeile sisäpuolelta. Saat nähdä.
Avaa se.
Saat nähdä etten valehtele.
Olet oikeassa. Ei hullumpi.
Pidätkö sinä siitä?
Minä sanoin sinulle, koko ei kiinnosta minua.
Älä viitsi. Vedä minut käteen.
Ensimmäistä kertaa elämässään Querelle suuteli miestä suulle. Se tuntui hänestä kuin hän olisi työntänyt kasvonsa vasten peiliä joka heijasti hänen oman kuvansa, ikäänkuin hän olisi työntänyt kielensä graniittipään jäykkään sisustaan.
Pitäisikö tämän olla soppaa? Tämä on perkele, tiskivettä!
Kusilientä, sitä tämä on!
Soppaan tarvitaan vihanneksia...
mutta vihanneksia on yhä vaikeampi saada.
Ehkä meidän täytyy kiristää vöitämme hieman enemmän.
Ehkä me voimme löytää joitain vihanneksia täältä jostain.
Luuletko niin?
Ehkä joku on tunkenut sellaisen perseeseensä.
Sellaisia ihmisiä on, jotka pitävät siitä. Syövät perseensä kautta.
Oletko sinä suunnitellut tämän pikku numeron, Theo?
No, anna kun kerron sinulle yhden asian:
Minä en kuuntele tuollaista paskaa enempää!
Mitä sinä aiot tehdä sille?
Tämä tekee sinut kiimaiseksi, eikö niin?
Mutta älä hermostuko. Minä olen aina täällä kun tarvitsette minua.
Haluatko sinä nussia minua?
Älä yhtään häpeä!
Antaa tulla!
Ja te pojat nauratte.
Tämä on teidän mielestänne hauskaa!
Onko täällä joku muu joka haluaa nussia minua?
Olkaa hyvä!
Lopeta nyt, Gil.
Sinun riitasi Theon kanssa ei kuulu meille.
Mitä? Ei minulla ole mitään riitaa Gil'n kanssa.
Minä en välitä hänestä paskaakaan. En vähäisintäkään paskaa.
Miksen minä vetänyt Theo'a suoraan turpaan juuri silloin?
Miksen minä lyönyt sen kusipään naamaa lyttyyn?
Vain koska se poika maksaa minun juomani?
Minä vihaan häntä koska hänellä on valtaa minuun.
Minä halusin olla hänen kaverinsa mutten sillä tavalla.
Hän saattoi minut naurun alaiseksi kaikkien edessä.
Ja kaikki sen takia etten minä vetänyt häntä turpaan tarpeeksi pian.
Miksen minä lyönyt hänen naamaansa lyttyyn?
Paulette...
sinä suloinen pieni porsas jolla on ihana vittu.
Sinä saat maistaa kyrpääni toisella tavalla!
Minä olen mies. Minä nussin jopa poikia!
Ja minä nussin sinuakin, Theo!
Miksen minä lyntännyt sen kusipään naamaa sisään?
Minä voin järjestää sinut pois, Theo!
Koska tahansa haluan.
- Roger! - Hei, Gil.
Roger, kaveri, mennään juomaan yhdessä.
- Kuinka hurisee? - Hyvin, luulisin.
Sinun ei tarvitse huolehtia minusta.
Theo'a ei ole enää.
Älä luule että me olemme hänen kanssaan samassa veneessä.
Minä en ole homo, mutta hän ei ole mies.
Hän on huora, kyrvänimijä.
Sinä ja minä, me olemme kavereita.
Ja meillä on oikeus olla. Mutta hän on vain likainen runkkari.
Minä luulen että sinä olet juonut vähän liikaa.
Älä ota huolissasi.
Minä maksoin siitä omilla rahoillani.
Hän saa ottaa rahansa...
ja työntää ne suoraan perseeseensä!
Minä sanon sinulle, hän ei ole mitään...
ja minä murskaan hänet.
Hei, Gil.
Sinä, Theo!
Ostatko sinä? Minä olen täällä ystäväni kanssa.
Tietysti. Miksei, kulta?
Ja nyt sinä et enää ole kanssamme!
Kuinka sinä tapasit Gil'n?
Helposti, noin vain. Hän halusi siskoni.
Oliko hänellä suhde sinun siskosi kanssa?
Paulette'n? Ei. Miksi?
Koska me löysimme nämä kuvat hänen tyynynsä alta.
Minulla ei ole mitään sanottavaa.
Teitkö sinä sitä hänen kanssaan? Oliko teillä suhde?
En koskaan, tarkastaja. Minä vannon sen.
Ja tämä Theo, se jonka Gil murhasi...
teitkö sinä sitä hänen kanssaan?
Jeesus Kristus, minä tunsin hänet vain ulkonäöltä.
Mutta tämä Gil yritti varmaankin vietellä sinua.
Ei, ei koskaan, tarkastaja.
Mistä te olette saaneet sellaista päähänne?
Yksinkertaisesti siitä syystä että Gil on homo.
- Se ei ole totta! - Kuinka sinä voit olla siitä niin varma?
Koska hän yritti saada minun sisartani, siitä syystä.
Eikö hän koskaan yrittänyt kosketella sinua?
- Mitä sinä tarkoitat, "kosketella" minua? - Sinä tiedät mitä minä tarkoitan.
Eikö hän koskaan tehnyt sinulle ehdotuksia?
Johan minä sanoin: ei koskaan.
Paniko hän koskaan kätensä housujesi päälle?
Yrittikö hän koskaan koskea sinua haaroista?
Ei. Hän ei tehnyt sellaista.
Kuten minä jo sanoin. Hän ei koskenut minuun.
Hyvä on.
He eivät kyenneet puristamaan mitään hänestä, joka nyt rakasti Gil'iä entistä enemmän.
Aluksi hän rakasti häntä kuten lasta jonka mielikuvitus on nopea ja innostava.
Rikollisuus auttoi häntä pääsemään maailmalle...
missä tunteet ovat väkivaltaisia.
Sinä voit mennä nyt.
Mikä yhtäkkinen kaipuu? Minä olen täynnä kaipuuta.
Aluksi, vain mekaanisesti...
käteni muodostivat naisen rinnat rinnalleni...
ikäänkuin ne olisivat kasvaneet siinä.
Minä olin onnellinen.
Kävin läpi tunteita jälleen, ja tunsin itseni onnelliseksi.
Olen täytetty.
Minä otan käteni pois, minä olen täytetty.
- Etsitkö sinä minua? - Kyllä, me etsimme.
- Siinä tapauksessa että olette luutnantti Seblon. - Kyllä minä olen.
Me olemme poliisista. Tämä koskee sitä murhattua merimiestä.
Tarkoitatte Vic'iä? Niin minä luulinkin.
Ihanko totta.
Kyllä, me tutkimme tätä Vic Rivetten tapausta...
emmekä tähän mennessä ole edistyneet juuri lainkaan.
- Niinkö? - Kyllä.
Mutta ehkä te voitte kertoa minulle oliko tällä Vic Rivettellä...
erityistä ystävyyssuhdetta kenenkään toverinsa kanssa.
Kuinka te luulette että sen laatuinen rakkaussuhde olisi nähtävissä?
En minä sanonut mitään "rakkaussuhteesta".
Ette? Sitten minun on täytynyt väärinkäsittää teidät.
Ehkä...
mutta kenties te tiedätte enemmän tämän Vic'n yhteyksistä.
Poikieni fyysiset suhteet eivät kuulu minulle millään tavalla.
Ja jopa jo joku surmasi Vic'n...
jolla on jotain yhteyttä näihin seikkailuihin, ei minulle ilmoitettaisi siitä mitään.
Tietysti, luutnantti, mutta olisi mahdollista...
että olisitte kuulleet joitain siitä, eikö niin?
Teidän täytyy laskea leikkiä. Minä en vakoile miehiäni.
Sitä paitsi, uskokaa minua
Nämä nuoret ihmiset, kun he sotkeutuvat hämäräperäisiin henkilöihin...
he eivät takuulla halua puhua siitä.
Minä uskon että nämä tapaamiset...
on toimitettu salassa ja pimeässä.
Nämä hämärät tyypit ovat erittäin hyvin järjestäytyneitä.
Te tunnutte olevan miettinyt tätä aika lailla.
Se vain näyttää siltä.
Periaatteessa minä en ole kiinnostunut tämän laatuisista asioista ollenkaan.
Todellako?
Muuten, onko teidän alibinne jo tarkastettu?
Minun alibini?
Mutta tottakai. Te voitte tarkastaa sen tiedostoistanne.
Oletteko varma?
Kaikkea hyvää, luutnantti.
Kaikkea hyvää.
Onko minussa charmia joka voi valloittaa toisen?
Entä kenet, itseni lisäksi, on Querelle valloittanut charmillaan?
Kuinka minusta tulisi hän?
Minä työnnän pyjaman hihoja...
pitääkseni ne poissa tieltä kun minä masturboin.
Tämä yksinkertainen liike tekee minusta miehen.
Täten olen kuin leijonankesyttäjä Querellen edessä.
Mutta kaikki tämä tulee päättymään traagisesti.
Ovatko kytät kuulustelleet sinua?
Joo, mutta minä en sanonut sanaakaan.
Mitä siitä olisi ollut sanottavaa?
Aivan.
Entä Paulette?
Mitä Paulette nyt tekee?
Ei mitään erityistä.
Hän ei ole edelleenkään mennyt takaisin töihin.
Hän vain istuu kotonaan.
Puhuitko sinä hänelle minusta?
En usko että se on hyvä ajatus.
Se on liian vaarallista. Paulette ei osaa aina pitää suutaan kiinni.
Sinun kuvasi oli lehdessä.
Sanotaan että sinulla on se merimies tunnollasi myös.
Kuka sanoo?
Poliisi.
Se oli lehdessä.
Hevonpaskaa!
Eivät ne usko tuollaisiin satuihin itsekään.
He löysivät sinun sytyttimesi ruumiin läheltä.
Minun sytyttimeni?
Luoja, minä kadotin sen ikuisuus sitten, enkö kadottanutkin?
- Minä luulen niin. - No niin, siitäs näet?
Poika, sisaresi!
Kunpa saisin olla hänen kanssaan juuri nyt!
Hän on niin suloinen.
- Hän muistuttaa minua. - Minä tiedän.
Mutta hän on sievempi.
Jos minä pitelisin häntä kuten minä pitelen sinua...
Minä tulisin hulluksi hänen kanssaan.
Paha juttu, ettet sinä ole tyttö.
Niinkö?
Sinä olet tosiaan sievä kuin tyttö.
Mikä vikana? Pelottaako?
Ei.
Mitä sitten? Mitä sinä luulet että minä haluan?
Sinusta ei tunnu turvalliselta tällaisen kaverin kanssa kuin minä...
eikö niin?
Mitä sinä tarkoitat?
Jos minusta ei tuntuisi turvalliselta, en olisi tullut tänne, vai mitä?
Aivan.
Sinun on tavattava Robert.
Minä olen ajatellut tätä.
Hän ja hänen ystävänsä ehkä voivat auttaa minut ulos täältä.
Hyvä on, Gil.
Minä yritän saada yhteyden Robertiin.
Minä luulen että on parempi että sinä lähdet nyt.
- Niin? - Tule tänne.
Minä tunnen sinut.
Sinä olet sen Turkon ystävä.
Gil Turko, se joka murhasi.
Etkö sinä tunne minua?
Joo, sinä olet Querelle...
Robert'n veli.
Oikein.
Ajattelin että voisin olla avuksi kaverillesi jos hän on vielä Brest'ssä.
Mitä sinä luulet?
No, koska sinä olet Robert'n veli...
Minä tulen takaisin.
Levottomuus täytti Querellen, vaivasi häntä.
Ensimmäistä kertaa hän oli menossa tapaamaan toista rikollista...
maineensa mittaista murhaajaa, jonka kanssa hän voisi puhua liikeasioista.
Minä tapasin Querellen. Tiedäthän, Robert'n veljen?
Hän haluaa auttaa sinua. Toisinko minä hänet tänne?
Totta kai! Mikset sinä tuonut häntä tänne heti?
- Minä ajattelin että... - Kiirehdi! Hae hänet!
Se sopii. Tule minun mukaani.
- Kiitos, kaveri. - Minun nimeni on Roger. Roger Bataille.
Kiitos, Roger. Roger Bataille.
Nyt, tässä hylätyssä vankilassa...
Querelle tulisi tapaamaan nuorukaisen joka oli tappanut.
Tämä ajatus täytti hänet hellyydellä.
Murhaaja oli avuton poika... murhaaja turhaan.
Typerys.
Mutta, kiitos Querellen, häntä koristaisi todellinen murha.
Kerro minulle...
miksi sinä kolkkasit sen merimiehen?
Minä en ymmärrä sitä.
Älä viitsi. Kerro minulle. Miksi sinä teit sen sille merimiehelle?
Hän ei tehnyt sitä.
- Jos hän ei tehnyt sitä, kuka sitten? - Kunniasanalla. Minä en tehnyt sitä.
En voi kertoa sinulle kuka sen teki, mutta minä vannon...
se en ollut minä.
Lehdet sanovat että sinä teit sen.
Minä uskon sinua...
mutta sinä et tule koskaan saamaan poliisia vakuuttuneeksi siitä.
He löysivät sinun sytyttimesi ruumiin läheltä.
Mene ulos, Roger. Häivy!
Minä en kestä sinua yhtään minuuttia tänään. Häivy helvettiin täältä!
Minä hukkasin sytyttimeni.
En edes huomannut sitä.
Kuinka voi yksi sytytin olla niin tärkeä?
Vihdoin minä tiedän mikset sinä anna muiden tyttöjen käyttää mustia alusvaatteita.
Miksi?
Koska yksin sinä olet jalostunut tästä mustasta.
Se tekee sinut niin kauniiksi...
antaa sinulle juhlan tuntua...
ja samaan aikaan olet niin vastustamattoman kuuma.
Teenkö minä sinut kuumaksi?
Haluatko nähdä?
Hyvä on, aloita.
Sinä olet yksin maailmassa.
Yö makaa äärettömän avaruuden
yksinäisyyden yllä.
Kuten kaksoispeilikuva veljestäsi...
sinä elät kaksinaisessa yksinäisyydessäsi.
Sinä järkytät minua.
Ei ole syytä kätkeä sitä.
Teidän samanlaisuutenne näännyttää minut.
Olen kyllästynyt rivouksiin.
Niinkö? Sinun rivouksiisi.
Luuletko etten minä tiedä?
Minä olen kurkkuani myöten täynnä sitä.
Te tuijotatte ainoastaan itseänne.
Minä en ole edes paikalla teille.
Kuka minä sitten olen? Minne minä kuulun?
Sinä elät ainoastaan veljesi silmissä.
Veljesi sisällä, ja hän sinun sisälläsi.
Minulle ei ole tilaa teidän välissänne.
Minä olen ovella.
Olen liian lihava.
Sepä se. Minä olen liian lihava!
Hänen mielensä oli sumea noiden kahden lihaksikkaan jäntevän ruumiin...
äärimmäisestä, täsmällisestä ja sanoinkuvaamattomasta sulautumisesta.
Hän yritti pakottaa pehmeää, liuottavaa omaa
runsasta ruumistaan heidän väliinsä.
Robert...
sydämeni ilo...
Minä toivon että olisit kerrankin vain minun kanssani.
Sinä teet minut onnettomaksi.
Minä pelkään puolestasi.
Pelkään ettet tule olemaan vapaa enää.
Kun Madame Lysiane löysi itsensä Querellen edestä...
hänen katseensa löysi hänen sepaluksensa hänen haluamattaan.
Ehkä tänä iltana tuo vaate olisi vähemmän jäykkä...
ja paljastaisi selvästi hänen kyrpänsä ja kiveksensä
suoden Madame Lysianen havaita eron noiden kahden veljeksen välillä.
Hän toivoi edelleen että merimiehen kyrpä olisi pienempi kuin Robert'n.
"Hän on keskimittainen, terve, hyvin sopusuhtainen. Tukka on paksu. Hänen silmänsä ovat täynnä halveksuntaa. Hänellä on normaaleja ominaisuuksia. Hänen ilmeensä on vakava, äänensä tehokas, mutta vaimea. Hänen koko olemustaan varjosti pelko. Hänen käytöksensä näyttää äärimmäisen kylmältä. Epäilyttävä, ovela, tumma, hän tietää näyttää käsittämättömältä ja säilyttää salaisuutensa." Saint-Just'n kuvaus. Paganel
Lysiane odotti kauan aikaa rakkautta.
Miehet eivät koskaan saaneet häntä niin kiihdyksiin.
Se tapahtui hänen ollessa neljissäkymmenissä...
kun hänessä kehittyi ruokahalu miehiä ja kovia lihaksia kohtaan.
Kun hän nautti ilosta, hän alkoi tulla hirvittävän mustasukkaiseksi.
Mutta hän ei myöntänyt sitä.
Hän rakastaa sinun veljeäsi.
Robert on hänen miehensä.
Ensimmäinen todellinen, luulisin.
Mutta kun he rakastelevat, he tekevät sen kuin homot...
ja Lysiane halveksii homoja.
Te rakastatte toisianne.
Te rakastatte toisianne kauneudellanne.
Minä en voi erottaa teitä.
Te tulette aina löytämään tien takaisin toistenne luo.
Sinä rakastat veljeäsi enemmän kuin minua.
Minä en voi muuttaa sitä millään tavalla.
Sellainen surkeus...
voi vain kohdata naista joka on minun iässäni.
Minä olen aina ollut välinpitämätön...
kaipuulle jota muut ovat tunteneet minua kohtaan...
mutta henkinen siveyteni...
on luonut pellon sisääni...
pellon johon voi helposti kylvää...
ihmeen siemeniä.
Nähtyään hänet ensimmäistä kertaa...
Querelle ei enää ajatellut katsovansa Lysianea.
Vaan vähä vähältä, hänen tavallisella auktoriteetillaan...
hän kohotti itsensä hänen yläpuolelleen ja otti hänet haltuunsa.
Ei veljeni enkä minä ole riittävän rakastunut rakkauteen...
etsiäksemme uusia kokemuksia.
Eikä meidän tarvitse tyydyttää fyysisiä himojamme.
Nono näkee omassa pelissään Querellen kanssa energisen...
jollain tavalla pöyhkeä ilmentymän kiimasta...
jonka hän luulee paljastaneensa Querellessa.
Siinä ei ole sen enempää kuin luostarin orgioissa:
hieman miellyttävää hauskapitoa johon Nono myös heittäytyy...
vahvojen olkapäittensä ansioista.
Minä tiedän etten vaaranna mitään...
koska mitkään tunteet eivät hämärrä minun pelini puhtautta.
Ei intohimoa.
Tämä on peliä ilman merkitystä.
Kaksi miestä pitämässä hauskaa sillä hyvällä että toinen heistä...
mutkattomasti tarjoaa toiselle persettään.
Nono suostui nussimaan Querellea enemmän vai vähemmän ollakseen mukava.
Hänelle ei ilmennyt että merimies oli rakastunut häneen...
mutta hän tarvitsi sitä jatkaakseen elämäänsä.
Querellen voiman vuoksi, Nono ei tuntenut halveksivansa tätä.
Sinusta on mukava nussia minua, eikö niin?
Miksei? Ei hullumpaa.
Jos minä sanosin että minulla on tunteita sinua kohtaan, valehtelisin.
En ole koskaan ymmärtänyt kuinka kukaan voi rakastua mieheen.
Minä en voisi koskaan rakastua mieheen.
Minä annan vain nussia itseäni, koska pidän siitä.
- Oletko sinä yrittänyt nussia miestä? - En koskaan.
Enkä ole vähääkään kiinnostunut myöskään.
Mutta sinua ei haittaa että muut nussivat sinua?
Miksei?
Kuten sanoin, se on vain mukavaa.
Nono ei rakasta minua...
mutta minusta tuntuu enemmän ja enemmän että jotain uutta on tapahtumassa.
Jokin tunne sitoo minut Nonoon.
Minä en koskaan myöntäisi että Nonolla on valtaa minuun vain koska hän nussii minua.
Mutta ei samaa peliä voi pelata joka päivä...
ilman että vähä vähältä antaa sille periksi.
Tämän lisäksi on Lysiane olemassa.
Ystävyyteni sinun kanssasi tekee minut iloiseksi.
Näistä syistä...
olen menettänyt haluan jatkaa tämän pelin pelaamista Nonon kanssa.
He tiesivät, etteivät vaarantaisi mitään, ettei mikään likaisi heidän puhtaita leikkejään. Ei intohimoa.
Gil tunsi outoa tunnetta kun hän, ensimmäistä kertaa elämässään...
näki nimensä otsikoissa.
Se oli etusivulla.
Ensin hän luuli että tarina koski jotakuta toista...
ja samalla kertaa ainoastaan häntä itseään.
Siitä huolimatta, tuomarit tulevat huomaamaan...
Huomaamaan mitä?
Mitkä tuomarit?
Et kai sinä ajattele antautuvasi nyt?
Se olisi todella typerää.
Sinä olet piileksinyt tarpeeksi kauan että he uskovat sinun olevan syyllinen.
Hänen nimensä paljasti hänet, ja paljasti hänet täysin alastomana.
Tämä oli kunnia...
kauhea hävetä sitä...
päästää se sisään halveksunnan ovesta.
Mitä sinulla on menetettävää?
Jos sinä varastat jotain nyt, ei se edes tule sinun rekisteriisi.
Mitä on ryöstö murhaan verrattuna?
Ei minunlaiseni merimies paljoa voi saada aikaan, mutta minä tein sen.
Hain todennäköistä turvallista paikkaa...
ja minä löysin sen.
Todellako?
Jos sinulla olisi rahaa...
voisit ostaa erilaiset vaatteet ja päästä pois täällä turvallisesti.
Mikä on suunnitelma?
Luutnantillani on tänään tapaaminen.
Hänellä on aina paljon käteistä mukanaan.
Ja kuinka tämän pitäisi tulla ulos?
Helposti.
Helposti?
Hän kulkee reittinsä varrella pisuaarin kautta, jossa hän pistäytyy.
Siellä hän kääntyy päin likaisia seinäkirjoituksia.
Vaihda näihin.
Kukaan ei epäile sinua.
Mitä jos hän alkaa tapella takaisin? Minä tarkoitan....
Hän ei koskaan tappele. Hän on liian kananpoikaa sellaiseen.
Hän on vain iso kuningatar.
Mitä jos hän tappelee?
Minä olen ajatellut sitä. Sinun on ajateltava kaikkea.
Siksi minä toin tämän.
Ase?
Vain jos on pakottava tilanne.
Sinä et tarvitse sitä. Olen varma siitä.
Tuo puku sopii sinulle täydellisesti.
Luuletko niin?
Minähän sanoin.
Minä annan sinulle viikset.
Täydellistä.
Se on se pisuaari joka jää telakan ja Katolisen kirkon väliin.
Murhaajan yksinäisyyden lisäksi tulee mukaan taiteilijan yksinäisyys, joka ei hyväksy mitään arvovaltaa, paitsi sen joka on toisen taiteilijan.
Tuplabrandy.
Kädet ylös!
- Mitä tämä on olevinaan? - Turpa kiinni!
Ojenna vain se salkku tai minä ammun.
Minä en tekisi sitä jos olisin sinä.
Turpa kiinni äläkä liiku.
Anna minulle käteiset tai minä ammun reiän sisuksiisi.
Antaa tulla vaan. Ammu.
Siitä vaan. Ammu!
Ammu nyt!
No?
Melkein.
Melkein?
Mitä tuon pitäisi tarkoittaa?
Hän ei suostunut antamaan minulle käteistä.
Minun oli ammuttava!
Ja hän on...
Minä vain haavoitin häntä.
Se osui olkapäähän.
Kuinka paljon käteistä hänellä oli?
Viisikymmentä tuhatta.
Minä heitin salkun mereen.
Hyvä. Se on oikein hyvä.
Entä nyt?
Minä ostin sinulle lipun Bordeaux'iin.
Koska?
Tänään. 4:20.
Niin pian? Tänään?
Jokainen sekunti jonka sinä vietät Brest'ssä on vaarallinen.
Nyt sinulla on rahat. Sinä osaat pitää huolta itsestäsi.
50.000 pitäisi riittää joksikin aikaa.
Minulla on onnea että sinä autoit minua, Querelle.
- Tiedätkö? - Unohda se.
Sinun on edelleen oltava varovainen etteivät he nappaa sinua.
Voinko minä luottaa sinuun että pidät turpasi kiinni jos sinä jäät kiinni?
Tietysti voit.
Kytät eivät saa ikinä minusta mitään ulos.
En ole koskaan edes kuullut sinusta.
No, minun on parasta lähteä nyt.
Joo, niin varmaan onkin.
Olen pahoillani tästä, vanha kaveri.
Todella
- Minä pidin sinusta. - Minäkin pidin sinusta.
Mutta me tapaamme jälleen.
Minä en koskaan unohda sinua.
Sinä sanot noin nyt.
Elämä menee nopeasti.
Sinä olet jo unohtanut minut.
Ei käy, kaveri.
Ei mitenkään.
Minä en ole sellainen kaveri.
Ihanko totta?
Sinä et unohda minua?
Jos minä sanon etten unohda, niin minä en unohda.
Kummallista kuinka hyvät ystävät meistä on tullut.
Me olimme ystäviä alusta saakka.
Minä toivon ettei sinulle tapahdu mitään.
Querelle'n ystävyys Gil'ä kohtaan kasvoi rakkauden partaalle.
Kuten hän itse, oli Gil myös tappanut.
Hän oli pieni Querelle jota kohtaa Querelle tunsi...
outoa kunnioitusta ja uteliaisuutta.
Ikäänkuin hän olisi seissyt vauva-Querellen sikiön edessä.
Hän halusi rakastella häntä...
koska hän uskoi että hänen hellyytensä vahvistuisi sen mukana.
Koska hän tulisi olemaan läheisemmin sidottu Gil'iin...
jonka hän sitten sitoisi lähemmin itseensä.
Mutta hän ei tiennyt kuinka edetä asiassa...
sillä hän oli aina ollut nussittavana; hän ei tiennyt kuinka nussia miestä.
Ele olisi hämmentänyt häntä.
- Sinä olet suloinen, tiedätkö? - Kuinka niin?
Sinä annoit minun suudella sinua tällä tavalla ilman että valitit siitä.
Miksi minä valittaisin? Minä sanoin että sinä olet ystäväni.
- Eikö tämä häiritse sinua? - Ei.
Sinusta täytyy tulla minulle erityinen ystävä ikuisiksi ajoiksi.
- Ymmärrätkö sinä? - Kyllä.
- Entä haluatko sinä? - Kyllä.
Jotenkin epäselvästi...
Querelle ymmärsi että rakkaus on vapaaehtoista.
Sinun täytyy haluta sitä.
Kun et rakasta miehiä...
antaen heidän nussia sinua, se voi antaa sinulle nautintoa...
mutta kun itse nussit miehiä, on sinun rakastettava heitä...
vaikkapa vain sinä hetkenä kun sinä nussit.
Niinpä jos hän rakasti Gil'iä, hänen oli hylättävä passiivisuutensa.
Querelle yritti.
Ystäväni.
Mikä harmi ettemme voi pysyä yhdessä ikuisesti.
Mutta me tapaamme jälleen.
Olla tällä tavalla yhdessä...
Minä haluaisin niin.
Näky yksinäisyydestä, jossa heidän rakkautensa oli kehittynyt...
voimisti hänen rakkauttaan Gil'iin.
Ja hän tunsi että hän oli hänelle kaikkea...
hänen ainoa ystävänsä, hänen ainoa perheensä.
Minä en ole koskaan ennen rakastanut miestä.
- Sinä olet ensimmäinen. - Todellako?
Todella.
Gil oli vihdoin luovuttanut itsensä toiseen rikokseen.
Vähä vähältä, hän myönsi osallisuutensa merimiehen murhaan.
Hei.
Haluatko sinä jotain minulta?
Se riippuu.
Mistä?
Sinusta.
Minulla on vihje Mariolle.
Mutta sinun on luvattava minulle ettet kerro kenellekään mistä se tuli.
Et kenellekään.
Koskaan.
Onko se selvä?
Minä lupaan sinulle. Enempää en voi sanoa.
Se riittää.
Sinä voit kertoa Mariolle...
että tämä Polakki...
tämä Gil Turko...
tulee olemaan junassa joka lähtee Bordeaux'iin klo 4:20.
Terve.
Querelle oli tehnyt eräänlaisen sanattoman sopimuksen Paholaisen kanssa. Hän ei ollut luvannut ruumistaan tai sieluaan hänelle mutta jotain joka oli aivan yhtä arvokasta. Ystävän. Ja ystävän kuolema pyhittäisi hänen rikoksensa. Meidän on ilmaistava tiettyjen ilmiöiden maailmanlaajuinen arvo. Enää ei ole kyse taideteoksesta - vaan taideteos on vapaa.
Mutta Querellen rakastamana...
minä tulisin olemaan jokaisen Ranskan merimiehen rakastama...
koska Querelle on tiivistelmä kaikista heidän miehisistä ja lapsellisista hyveistään.
Jos minä kaipaan valtaa...
tässä ihailtavassa muodossa joka on rakkautta ja pelkoa...
niin minun on herätettävä tunne tuossa valtiaassa...
joka on merimiehen sydämessä.
Heidän tulisi rakastaa minua.
Haluan olla heidän isänsä ja vahingoittaa heitä.
Minä merkitsen heidät. He tulevat vihaamaan minua.
Minä seison järkähtämättä heidän surkeutensa edessä
Yhä enemmän, täydellisen vallan tunne täyttää koko olemukseni.
Kun olen päässyt myötätuntoni valtiaaksi, tulen olemaan vahva...
ja surullinen, kun tarkastelen säälittävää valepukuani.
Minä tiedän etten tule koskaan jättämään Querelle'ä.
Koko minun elämäni on omistettu hänelle.
Huomenta.
Kun minä kärsin, en voi uskoa Jumalaan.
Tuskassa, kaikessa voin luottaa vain itseeni...
siitä epäonnesta josta saan kiittää jotakuta toista.
Minä olen aina tiennyt että sinä olet murhaaja!
Siitä vaan! Puukota minua!
Me voimme kiittää Jeesusta siitä että me voimme ylistää nöyryyttä...
koska hän teki siitä jumalallisuuden merkin.
Jumaluus syvällä sisimmässämme...
Miksi meidän pitäisi luopua tämän maailman väkivallasta?
Jos tämän jumaluuden on kohdattava välivaltaa..
on sen oltava voimakas jos se tahtoo saavuttaa voiton.
Ja nöyryys voi vain syntyä nöyryydestä.
Muuten se ei ole mitään muuta kuin turhamaisuuttaa.
Pane veitsesi pois.
- Hyvää huomenta, luutnantti. - Hyvää huomenta. Mitä minä voin tehdä teille?
Voisitteko te ystävällisesti tulla mukaani poliisiasemalle?
Tietysti. Mistä syystä?
Haluaisin että katsotte erästä epäiltyä. Se koskee sitä ryöstöä.
- Teillä on siis epäilty, eikö niin? - On meillä.
Onko totta?
Sitten minä tulen ilomielin mukaanne.
Mennään.
Querelle oli nyt Lysianen rakastaja.
Se jännitys mitä hän tunsi ajatellessaan noiden kahden veljeksen samanlaisuutta...
ärsytti häntä siinä määrin, että hän oli eksyksissä.
Mitä sinä luulit saavuttavasi...
hyökkäämällä työtoverisi Theo Celinen kimppuun?
- Minä halusin tappaa hänet. - Niinkö?
Sinä siis ajattelit hänen tappamistaan jo silloin kun sinä rikoit pullon...
jolla sinä haavoitit häntä kuolettavasti?
Kyllä, minä halusin tappaa hänet.
Siis, ennen kun sinä löit häntä, sinulle oli selvää että ehkä tappaisit hänet pullolla?
Ehdottomasti, tarkastaja.
Minä halusin tappaa hänet.
Miksi sinä halusit tehdä niin?
Hän loukkasi kunniaani ja sieluani.
Kuinka hän sen teki?
Hän saattoi minut naurunalaiseksi kaikkien edessä...
mukaanluettuna minä itse.
Ja siinä on tarpeeksi syytä sinulle tappaa mies?
Voiko mies tehdä mitään pahempaa toiselle kuin....
kuin loukata hänen kunniaansa?
No...
Minä arvelen että asiasta on hieman eriäviä mielipiteitä.
Minä toistan jälleen:
sinä tapoit merimiehen Vic Rivetten ryöstääksesi hänen rahansa...
ja sinä tapoit Theo Celinen koska hän loukkasi kunniaasi.
Onko se oikein?
Kyllä.
Se on oikein.
Entä laivaston luutnantti Seblonin ryöstö?
Se oli täsmälleen kuten kerroin teille.
Minulla ei ole mitään tekemistä sen kanssa.
Sinä pidät kiinni tarinastasi siinä seikassa. Hyvä.
- Marcellin? - Kyllä, tarkastaja.
No, luutnantti, täällä hän on.
Tunnistatteko te hänet?
Kuule, ota pois tuo hattu.
Ja nouse ylös.
Ei, ei se ole hän.
Olen pahoillani, luutnantti. Minun on pyydettävä teitä ajattelemaan tätä hyvin tarkasti.
Ehkä te muistatte tämän nuoren miehen.
En ymmärrä mitä te ajatte takaa.
Minä pidän myös huolta oikeudesta. Enkä voi syyttää viatonta miestä.
Oletteko aivan varma?
Täysin.
Olisin tunnistanut hänet välittömästi koska hänen kasvonsa olivat aivan lähelläni.
Luutnantti, te voitte mennä nyt.
Sinulla ei edes seiso kunnolla.
Ei se seiso ikuisesti.
Osta itsellesi kuminen.
Sinä tiedät...
Minä olen uneksinut sinun kyrvästäsi viime aikoina.
Aijaa?
Oliko se parempaa unissasi?
Ei.
Minä olen hyvin tyytyväinen.
Sinulla on vankka, raskas, massiivinen kyrpä.
Ei tyylikäs, mutta vahva.
Ja niin erilainen kuin Robert'n.
Millä tavalla erilainen?
Sinun kyrvässäsi on enemmän luonnetta.
Miksi sinä kieltäydyit minusta niin kauan?
En minä kieltäytynyt sinusta.
Sinä satuit vain olemaan minun veljeni nainen.
Entä nyt?
Nyt minä saan kostettua veljelleni.
Joten...
siinä on syy.
Entä minä?
Sinä?
Sinä olet vain nainen.
Jokainen mies tappaa sen mitä hän rakastaa.
Jotkut tekevät sen katkeralla katseella
jotkut imartelevilla sanoilla
Pelkurit tekevät sen suudelmalla.
Varovasti, Querelle!
Jos sinä menetät jalansijan, voit pudota joskus hyvin kauas.
Kiitos, komisario.
Kuinka olisi? Heitätkö kanssani noppaa?
En.
Minä en heitä sinun kanssasi noppaa enää koskaan.
Anna minulle tuplaviski.
Heidän on jopa saatava juoda päänsä täyteen samana päivänä.
"Pyhät Veljekset."
Minä sanoin tupla.
Toiset tappavat rakkaansa kun he ovat nuoria
ja toiset kun ovat vanhoja.
Jotkut kummalliset himokkain käsin
Toiset taas kultaisin käsin.
Minne sinä olet menossa?
Ei kuulu sinulle.
Kuulitko sinä minua?
Hei, haluatko sinä olla nussittavana? Tule, kulta.
Haluatko antaa persettä minulle?
Tuonne.
-Runkkari! - Lyöt puolustuskyvytöntä tyttöä.
Jos olisi oikea mies...
Varokaa pojat, hänellä on veitsi.
Älä ole hullu. Tämä on sulaa hulluutta.
Minä en halua että sinä sotkeudut tällaisiin asioihin.
Pane se veitsesi pois.
Tule nyt. Tule minun mukaani.
Sinä olet kaveri.
Kaikki muut ovat perseestä, mutta sinä olet hyvä kaveri.
Mitä hyvänsä haluat minulta, se on sinun.
Ole hiljaa. Jos eräs upseeri on tulossa mukaan...
Minä en välitä paskaakaan!
Minulle olet sinä ainoa joka on.
Lopeta huutaminen!
Sinä päädyt vielä putkaan!
Minä tulisin hyvin surulliseksi jos sinä joutuisit vankilaan.
Niinkö? Sinä vain sanot.
Sinä olet upseeri. Mitä sinä välität?
Sinä tiedät oikein hyvin ettei se ole niin.
Minä olen häpeän partaalla josta ei kukaan mies koskaan nouse.
Mutta vain siinä häpeässä minä löydän ikuisen rauhan.
Minä olen niin heikko.
Minut on voitettu.
Täydellisesti voitettu.
Ja ajatukseni ovat surulliset.
Minä tunnen syksyä..
maatumista...
hienoja kuolettavia haavoja itsessäni.
Minä en tule koskaan löytämään rauhaa ennenkuin sinä otat minut.
Se on tehtävä että jälkeenpäin...
minä voin maata reisilläsi kuten Pietà...
kuolleen Jeesuksen tuuditus.
Tuo on se mies joka ampui minua. Minä tunnistan hänet.
Querelle, vihdoin!
Miksi sinä annoit minun odottaa niin kauan?
Haluatko sinä loukata minua?
Tuhota minut?
Minun kaipuuni sinuun...
on niin voimakas...
niin syvä...
loputon.
Mistä tässä on kyse?
Miksi sinä itket?
Koska olet kaivannut minua?
Tiedätkö ketä sinä olet kaivannut?
Aviomiehesi poikaystävää.
Hänen persepalaansa.
Katso häntä! Iso Nono!
Paras ori joka on koskaan ollut olemassa!
- Ei voi olla totta! - Miksei se olisi totta?
Lopeta, poika.
Tuossa ei ole järkeä.
Sinä nussit Nonon kanssa...
ainoastaan...
koska rakastat veljeäsi kuin mieletön, eikö niin?
Yhä enemmän jätettiin Lysiane pelin ulkopuolelle.
Kaikki mikä oli kauneinta ja uskomattominta tapahtui ilman häntä.
Usko mitä ikinä tahdot.
Joten, poika, sinä et ole siis mitään muuta kuin homo, niinkö?
- Mitä hauskaa siinä on? - Ei mitään.
Paitsi että se tekee Nonostakin homon!
Minusta se on aika hauskaa.
- Entä Robert? - Mitä minä Robert'sta välitän?
- Minä olen minä! - Sinä olet vastenmielinen!
Sinä olet viholliseni!
Sinä olet tuhonnut minut.
Sinulla on salaperäisiä voimia.
Ne lisääntyvät loputtomasti.
Sinä et ole ihminen.
Et kuulu tähän maailmaan!
Katsoessaan Querelleen, Lysiane oli jo menettänyt sen tunteen...
joita miekkailijat kutsuvat "miekkojen veljeydeksi".
Hän oli yksin.
Minä tiedän nyt...
miksi tunnen itseni niin hyljätyksi.
Querellen sisäinen tasapaino oli rikkoutumaton...
koska se oli sinetöity taivaiden taivaassa...
missä kauneus yhtyy kauneuteen.
Mikä sinua vaivaa?
Minä olin väärässä! Sinulla ei ole veljeä.
Ymmärrätkö?
Minä tein virheen. Kuuletko sinä minua?
Sinulla ei ole veljeä.
Hänellä ei ole lainkaan veljeä.
Hänen syntymätodistuksessaan todetaan...
"Syntynyt Joulukuun 19, vuonna 1918, klo 10:00
Äiti: Gabrielle Genet.
Isä: tuntematon.
Lukuunottamatta hänen kirjojaan me emme tiedä hänestä mitään.
Emme edes hänen kuolinpäiväänsä...
joka näyttää olevan lähellä. Jean Genet."