Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
To nezvládnu, do toho kufru se všechno nevejde. Praskne.
Vezmu nějaký větší.
Neměla jsem jíst ty mušle.
Říkali jsme ti to.
A co papriky, strávil jsi je?
Ne.
To bylo jídlo, co?
- Byl to tvůj nápad. - Na oslavu odjezdu.
Původně to byl můj nápad, ale dá se vůbec oslavovat odjezd?
Kromě jídla vůbec neotevřela pusu.
Ani on ne. Kdo nechal puštěnou vodu?
Co to děláš?
- Nic. - Nic? Co to je?
- Co to je? - Můj kufr.
Nedělej si ze mě srandu.
Dělej, vysypej to.
Už tak toho máme moc.
Výšivka.
Proč jsem ji dělala? Ani si nejsem jistá těma barvama.
Už jsem ti říkala, že to nechci.
Je hrozná. Hned za hranicema ji vyhodím.
Přijdeme pozdě. Ne, že by na tom záleželo.
Dělej, Henri.
Musíme spěchat.
- Napíšeš mi dopis? - Proč ne dva? Pohyb.
- Nenapíšeš mi? - A proč?
No, já nevím.
Není čas, musíme spěchat.
- Mám tvou adresu, jestli chceš… - Jsi cvok.
Není tam pro tebe místo.
Neumíš německy. Nemůžeš se pořád řídit mnou.
Na.
Neříkej to tátovi.
V kolik jede vlak?
Máme ještě čas.
Nemluv nesmysly.
Henri!
Je to třetí nástupiště.
Henri! Jacqueline, honem!
Říkala jsem, že staví tam.
- Věděla jsem to. - Nekřič.
Vždycky je lepší přijít dřív.
Jede ve 21:37. Máme hodinu.
Celou hodinu, to je směšné.
Co to ty lidi dělají?
Myslela jsem, že mám pravdu.
Pane, můžete se posunout?
Jsem tu s celou rodinou,
moje dcera jede na výlet a chceme být spolu.
Spletli jsme si čas.
Chceme trochu pojíst.
Nevyměníte si s námi místa? Támhle stojí můj syn.
Děkuju, pane.
Henri?
Henri, pojď si sednout.
Ale…
Kam to jdeš? Henri!
Opravdu?
Hej, mladej, na co vejráš?
Hledáš něco?
Máš žízeň?
- Jo. - Horký, nebo studený?
Nemám dost.
Tak já zvu.
Na. Je to šumivý.
Nech mi trochu, jo?
- Musíme jít, kde jsi byl? - Ticho.
Co to říkali?
- To je tvůj vlak, slyšelas to? - Ne.
Co vy, paní?
- Ano. - A co říkali?
Budou to opakovat.
Vlak ve 21:37
do Tarasconu a Paříže přijede na třetí nástupiště
o 60 minut opožděn.
Takže další hodina.
Proč prostě neřeknou hodina?
Tak si snězme ty sendviče.
Ty máš po tom obědě ještě hlad? To je šílený.
Mám pořád hlad.
Na.
Podej to tátovi.
Vážně to není vtipný.
Stůj, nechoď tam.
To jsi ty? Co tu děláš?
Co?
Na co to čumíš?
Co chceš?
Počkej chvilku.
Máš doklady? Máš občanku?
Dělej.
No tak.
Henri. Jakej Henri?
Jak se to vyslovuje?
Borowiecki?
Nikdy jsem tě tu neviděl, seš novej?
Pomoz mi. Mám křeč.
Pomoz mi. Prašť ho.
Kopni ho. Dělej.
No tak, dělej.
Povídám, prašť ho.
Tomu zmrdovi se to líbí. Dělej, kopni ho do hlavy.
No tak! Dej mu.
Dej mu, nebo to udělám sám.
Prohledej mu kapsy.
Strč mu ruce do kapes.
Do kalhot.
Sako už mám.
No tak, má v kapsách peníze.
Dělej. Pomalu.
Pomalu. Dělej.
Dělej!
Vraťte mi to, pane.
Vraťte to.
Vraťte to!
Vždyť jsi věděl, kolik je hodin.
A teď už ti sestra ujela.
Kam jsi šel?
Nesedla si, ale zvládne to.
Posílá ti velkou pusu.
Jenom opakuju, co říkala.
Víš, co dělá tvůj táta?
Šel si lehnout.
To je ten sousedův syn?
Zase to nefunguje.
Kolik je hodin?
Co? Já nevím. Je půlnoc.
Ten kluk je hrozný. Mluví s tebou?
Neosprchoval ses.
Nudíš se?
Ne.
Půjdu otevřít okno.
Můžeme taky odjet, není to otázka peněz.
Ale kam? Nemá rád moře.
Zajímalo by mě, co má rád.
Je jako medvěd, kterého bolí hlava. Nemá kolem sebe rád lidi.
Ve svém věku už můžeš jet. Jsou na to organizace.
Mám nějaké letáky, nechám tě zapsat.
Budeš s mladýma. Podívej se na svou sestru.
Nechci nikam jet.
Tak já jdu.
Jdu ven.
Kam?
Já nevím.
Nevím, prostě jdu ven.
Jdu ven.
Nedělej hluk, nikdy nevím, jestli spí.
Máš oheň?
Nestůj tam, nebuď blbej.
Restaurace jsou užitečný, co?
Opustila mě žena.
Takže víš, vaření…
No, nechodím sem každý den.
Ne, spíš jednou za čas na večeři.
Proč se na mě tak díváš?
Hele.
Ukážu ti fotku svých dětí.
Páni, to je děs.
Podívej. Chata, palma.
Afrika. Je to stará fotka.
Podívej. Jo.
Není na ní ani žádný člověk.
Je to hloupá fotka, já ji nefotil.
Ale nemůžu ji vyhodit.
I když by to bylo snadný.
- Co jste dělal v Africe? - Co?
Co jste dělal v Africe?
Není těžký se tam dostat.
Klidně tě tam vezmu.
Potřebuješ jenom očkování proti tyfu a žlutý zimnici
a každej den i před odjezdem brát chlorochin.
Nějaký tu mám, chceš?
- Pořád u sebe nosím. - Ne, díky.
Naštěstí jsi mi to připomněl.
Ten kluk, se kterým jste tu byl včera…
Promiňte, doktore, zavíráme.
Pardon.
Takže byl s vámi.
Uvidíme se zítra, pane Bosmansi.
Ten kluk ze včerejška…
Jean.
Jmenuje se Jean.
Jsi spokojený? Jsi?
Už jsem se na to ptal.
Musíš mít rád utrpení, protože jinak,
spokojenost…
Určitě na něj počkáš.
Čekání je výtečný nápad. Jen čekej.
Pane, promiňte.
Ty vždycky někde překážíš.
No? Tak co?
- Co je s tebou? - Nech mě být.
- Je nový? - Ano, je se mnou.
Je sladký. Kolik za něj chceš?
- Nemůžu ti ho dát, prostě ne. - Proč ne?
Nechci. Je to můj bratr.
Co to do tebe vjelo?
Je to kretén.
To já taky.
Mám na sobě tohle.
Takže mě bude šmírovat.
Radši už běž spát.
Je pozdě, musím jít.
Kam?
Hej. Kam?
Co děláš?
To ti neřeknu. Pracuju v obchodu.
Takže děláš byznys?
Ne.
Takže kradeš? Je to tak?
Jestli chceš.
Podrž mi to.
Podej mi frank.
Uhni.
Díky.
Teď ty.
Zopakuj to. Frank.
To je chlapák.
- Dál. - Seš slaboch.
Počkat, ještě jednou.
Teď už fakt musí.
Je nervózní.
Dělej.
Šest set.
Chceš někam jít? No?
Tak jdeme, jestli chceš.
Často chodím na jedno místo.
Klidně tě tam vezmu.
Co je s tebou?
- Co je s tebou? - Nic.
Ne, tam bysme chodit neměli.
Ne, to není nic pro tebe.
Jenom jsem tak žvanil.
Byl to vtip, ale nebyl vtipnej.
Je to kravina, nebudu tě tam brát.
No tak, zůstanem spolu a půjdeme ke mně.
No tak.
Už jsem spala.
Pojď dál. To je Elisabeth.
Tudy.
Postarej se o něho.
Co je to s tebou? Co je zač?
Odkud ho znáš?
Jak sis to udělal?
- Je tu něco k jídlu? - V ledničce.
Tudy.
Tady je ta nahrávka.
- Mám vás tu nechat? - Přestaň.
Zapomněla jsem na televizi.
Ne, jeho ne.
Jeho ne.
Je to jen kluk.
Našel jsem ho na nádraží, to je celý.
Nebudu od něj nic chtít.
Přivedl jsem ho sem, nic víc. Může se vyspat někde v koutě.
Nebudu po něm nic chtít.
Může spát s náma.
Chceš, aby spal s náma?
Chceš spát tady?
Tak jdeme do postele.
Je zmatenej, dostal do hlavy.
Zítra bude líp.
Ty se nesvlékneš?
Ne, to je dobrý.
Teď si je vodíš sem?
A co je mi do toho?
Může tu zůstat, ne?
Zapomněls na moje narozeniny.
- Jsou čtvrtého? - Ne, šestého.
To bylo předevčírem.
Proč mi to říkáš teď?
Je to říkám.
Stejně jsi tu nebyl.
Všichni na to zapomněli.
Slavím tvoje narozeniny každý měsíc.
Každý měsíc čtvrtého.
Celý rok.
Ne.
Teď ne, když je tu on.
Ale on spí.
To bych neřekla.
Pojď sem.
Milovali jste se v noci?
Na co se to díváš?
Chceš se mnou vypsat?
Co? Pojď sem.
Byl bys skvělý.
To bys řekl. Možná.
Proto se pořád díváš.
Nechápu.
Proč čekáš, že ti uvěřím?
Ani tě neznám.
Klidně bych se s tebou vyspal.
Nesmíš na mě koukat při spánku.
- Nekoukal jsem. - Ale koukal.
Dokaž mi to.
Co?
Co ti mám dokázat?
Musím ti uvěřit, chápeš?
Už mě dřív napálili.
Nekoukal jsem, přísahám.
To je mi jedno. O tomhle nemluvím.
Klidně na mě koukat můžeš.
Já…
Dám ti svůj nůž.
Jako důkaz.
Byl to můj první nůž.
Na, vezmi si ho.
Dávám ti ho.
Je zlomený.
Jenom rukojeť, dá se to slepit.
A co ty?
Co mi dáš?
Co? Já nevím.
Nemám ti co dát.
Nemáš co dělat.
Nic od tebe nechci. Ukážu ti to.
Na nádraží je to snadný.
Tam to fičí, nemusíš nic dělat.
Budu s tebou.
Co prosím?
Nemáme čas. Povím ti jednu věc.
Když ti dá chlap prachy, ať je to kdokoliv,
musíš ho nenávidět. Nenávidět, jasný?
Nenávist je základní pravidlo.
Nic jinýho tě nezachrání.
O čem to mluvíš?
Ale ty to nebudeš potřebovat.
Nepotřebuješ nenávist, když půjdu první.
Zachráním tě před tím.
Nikdy nebudeš sám.
Navíc, ti ženatí jsou vždycky lháři, jasný?
Nekoukej se!
Ale co mám dělat?
Neslyším.
Uvař mi kafe, jo?
Proč ses při prvním setkání ptal na občanku?
Jsem polda.
Nádraží je první krok, jasný?
Potom musíš k nim domů.
Získat víc infa. Dej mi to, už je pozdě.
Tohle odnes vedle.
Navštívíme je a trochu si zablbneme, jo?
To je dobrý. Pojď.
Nech toho.
Nelíbí se mi, že nejsi oholený.
Hej! Au!
Nech toho!
- Nech toho! - Hnus, bylo to všude.
Teď ti to sluší.
Koukej.
Ty se nikdy nesměješ?
No tak, budu tam. Budu tě sledovat.
Když tě budou otravovat, tak je někam pošlu.
A osahávání tě nezabije.
Pokud ti dají dárek, přijmi ho.
A kdy půjdu k nim?
Později. Teď budeš chodit na hotel.
A ber jenom ty starší.
Jasný? Co?
Dokážeš to?
Posloucháš mě? Budu tě sledovat a přijdu.
- Jasný? - Jo, jasný.
Půjdu za tebou.
- Co? - Ne, ty vlastně půjdeš za mnou.
Takhle to je. Udělám to.
Kolik myslíš, že mi je?
Nevím.
Jsi starý.
To přeháníš, starý nejsem.
Promiň, nedošlo mi to.
Večeřel jsi?
Ne.
Nemám hlad.
Moc kouřím, měl bych přestat.
Ty doufám nekouříš?
Ne.
Bydlím kousek, jsem tu autem.
Ne, k tobě ne.
Tak se měj.
Počkej. K tobě ne.
Pojďme na hotel. 200 franků.
Udělám všechno.
- Jak to myslíš? - Jdeme na hotel.
Co? 200 franků.
Fakt jsi sám?
No jasně.
Dvě stě franků.
Tak jdeme.
Je tu někdo?
- Dáte nám pokoj? - Pro dva?
To je na noc?
- Je plnoletý? - Ovšem.
Asi to nebude dlouho trvat. 68 franků.
Neuděláme tam binec.
První patro.
Co to sakra děláš? Děje se něco?
Pojď, jsem připravený.
Co je, je ti špatně?
Je ti špatně?
Pojď mi dát pusu.
Nechceš zhasnout?
Proč? Tebe světlo nevzrušuje?
Co to děláš? Rozsviť.
To by nešlo. Svlíkni se.
Dej mi peníze.
Dám ti o 50 franků víc, když do toho půjdeš. Dělej.
- Co? - Rozsviť.
Slyšíš to? Někdo jde.
- Kdo? - Někoho slyším.
Někdo jde nahoru.
- Jo, někdo tu je. - Kdo to je?
Jo, slyším je.
No tak, dělej.
No tak.
Jen si nemysli,
- jde nahoru. - Svlíkni se.
Bolí mě břicho, poseru tě.
Co je to s tebou?
Tak dělej.
- Pusť mě, on sem jde! - Jen si řvi, nikdo tě neuslyší.
Dělej.
No tak, to stačí.
Hodný kluk.
Dej mi pusu.
Co to s tebou je?
Dej mi klíče.
Ukaž mi ptáka.
Mrháš časem, tam to není.
Nesahej na to.
Dělej.
Spokojený?
To je ono.
Dej mi klíč.
Ukaž mi ptáka.
Pojď, já ti ho vykouřím.
Kde je klíč?
- Kde je? Kde? - Tady je.
Potřebuju prachy. Dej mi všechno, co máš.
- Zbláznil ses? - Dělej.
Neřvi tak.
- Nemám čas. 200 franků. - Nemám.
- Nesmíš nikomu nic dlužit. - Máš je a já je potřebuju.
- Potřebuju prachy. 200 franků. - Uklidni se a počkej.
Dělej, rychle.
Počkej. Varuju tě, tohle je naposledy.
- Dej to sem. - Táta o tom nesmí vědět.
Já vím. Kde máš sakra svoje prachy?
- Kde sakra jsou? - Jsi moc nahlas, táta přijde.
Potřebuju…
Potřebuju dvě stovky.
Jenom se bavíme. Proč nás rušíš?
To není 200 franků.
Žádných 200 franků tu není, sakra.
Dělej, honem.
Co to sakra děláš?
Vezmi si peníze na jídlo.
Potom mu to řeknu.
Není tu.
- Je to chudák, co? - Kdo?
Jean. Nemá peníze.
Byl jsi s ním?
Neviděl jsem ho, ale mám pro něj peníze.
Peníze, o které se podělíme.
Odkud je máš?
Od chlápka, kterýmu jsem rozbil hubu.
Dáš si kafe?
Kde jsi byl?
Nespal jsi?
Trochu jo.
Klidně si běž lehnout.
Kde je?
Není tu pořád. Odešel.
Nemá smysl na něj čekat.
Nikdy se nevrátí, když čekáš.
Peníze si nech, můžeš mu je dát pak.
- Kde pracuješ? - Kousek odsud.
Naštěstí moc nedojíždím.
Jak dlouho ho znáš?
A co ty?
Kdes ho poznal?
Na ulici.
On říkal, že na nádraží.
Na ulici před nádražím.
Dal mi napít. Já si rozbil hlavu a pak jsme šli sem.
A tam po tobě nic nechtěl?
Nic po mně nechtěl.
Miluješ ho?
Nikdo jiný kromě mě by to nedokázal.
Jen si lehni.
Vyspi se.
Měl jsem přítele.
Byl to spolužák.
Byl to syn ředitele věznice.
Často jsme tam chodili.
V pokoji měl mříže.
Lehni si.
Už to není můj kamarád. Odstěhovali se.
Přestali jsme se vídat. Trochu jsme si psali.
Tak to úplně přestalo.
Nestálo to za to.
Stálo to za to.
Vždycky to stojí za to.
Jeane?
24 HODIN LE MANS
Je tam ten blbec?
Jakej blbec?
Neotravuj mě.
Pracujete tu?
Jak se dostanu dovnitř? Hledám kamaráda, který tu bývá.
Mám peníze.
Nic jsem po tobě nechtěl.
- Nate. - Nechci tvoje peníze.
Strč si je do kapsy.
Tady nemáš co dělat.
Je krásná, že?
Je to moje žena. Připadá ti krásná?
Je to náročná a namáhavá práce.
Ještě tu seš?
Neotravuj.
Ona s tím nemá nic společnýho.
Dělá jen svou práci.
- Neotravuj! - Vypadni odsud.
Hledám tu kamaráda. Jeana.
Proč, chceš se podívat?
Znáte ho?
Nech mě bejt, nemám čas. Spěchám.
Mám povinnosti.
Změnil ses.
- Nech mě bejt. - Změnil ses.
- Mám práci. - Takový vlasy nenosíš.
Co je to s tebou?
Máte nový fáro? Moc pěkný.
Pravda. Vzhledem k dnešním daním je to luxus.
Podívej se na mě.
Já bych si měl žít jako král.
Ale stejně musím žít se samýma nulama.
Jenom se neurážej, nemyslel jsem tebe.
Myslím jiný lidi.
Já nevím, jiný lidi.
- Který? - Například on.
Mám ti to říct? Mluvím o Jeanovi.
Dřív býval jinej.
Hrozně zestárnul a přibral.
Jo. Ty nic nevíš.
Kde je?
Chtěl bych…
Chtěl bych tě večer vidět, ale mám směnu.
Tak třeba někdy.
Je to rande?
Je to nad skvělou restaurací. Něco ti povím.
Líbí se mi žít jako chudák.
Počkej. Řekni mi, kde je.
Měl bys mě představit rodičům. Vždycky udělám dobrý dojem.
- Tak ve čtvrtek? - Ne.
Vím, že je to daleko,
ale je to výtečné cvičení.
To oblečení ti vůbec nesedí.
Jednosměrnou do Frankfurtu.
Přes Paříž. 467.
467. To je málo.
To je málo?
Ale čeká tam na mě sestra.
To je málo.
Ale poslouchejte, musím za sestrou, čeká tam na mě.
- Musí to nějak jít. - Je mi líto.
Lístek do Valencie, prosím.
Za 100 franků se s tebou vyspím.
Ale já nechci spát s tebou.
Nechci.
Vážně?
Jak chceš.
Jsem skvělý milovník.
Potřebuju 50 franků, políbím tě jenom za 50.
Polibek.
Co?
Nebo já nevím,
pojďme se projít.
Půjdeme se projít.
- Jsi odsud? - Ne, jsem z Paříte.
Máš čas?
Ne.
Kolik ti je?
- Dvacet. A tobě? - Taky.
- Ne. - Ano.
Ano.
- Bydlíš s rodičema? - Co?
Ne, bydlím s chlápkem u jedný holky. Spíme spolu.
- A tvoji rodiče? - Mrtví.
Bojíš se? Co?
Proč se bojíš?
Co to děláte?
Vypadněte!
No a co?
No a co, jestli tu jsou lidi?
- Mám hlad. - Pitomče.
Máš krásné zuby.
Už fakt musím jít.
Počkej, půjdu s tebou.
Počkej, já tudy nemůžu. Půjdeme východem na druhé straně.
- Já jdu tudy. - Ale nemáš už peníze.
Vezmi si to.
Co budeš dělat?
Jdu se najíst.
Co to děláte?
Nic. Nic neděláme.
Zavři dveře.
Slavíme něco?
Nic.
Jsou prázdniny, můžeme být chvíli spolu.
Sedni si.
Nepokoušej štěstí.
Neptáme se, co jsi dělal, nebo kde jsi byl.
Mohli bychom.
- Tak se ptejte. - Nestojí to za to.
Ale stojí.
- Povím vám to. - Bavme se o něčem jiném.
Ty tvoje historky nejsou vtipný.
A jestli ti to nevadí,
za tebou jsou dveře.
- Moje rande. - Jel jsem tam.
Tudy ne.
Viděl jsem tě, změnil jsi směr.
Nech mě bejt!
Jak mi to můžeš říct? Chtěl jsem tě z toho dostat.
Dělej, nastup.
- Nech mě, chci mít klid. - Klid?
Myslíš, že jsem v klidu?
Měli jsme mít rande, měli jsme se vidět.
Ale ne v téhle čtvrti. Mám zarezervovaný stůl.
Zpomal trochu, nejsem tak mladý.
Můžu ti udělat radost.
Hned teď.
Jen pojď za mnou.
Vím, co se ti bude líbit.
Vím, co ti udělá radost.
Bude to stát za to.
Kam jdeme?
Neboj, beru tě k sobě.
Ale nejdřív malá zajížďka.
Vidíš?
Poslouchej.
Tohle jsou páry.
Normální páry.
Poslouchej.
Rád sem jezdím a poslouchám.
To je to překvapení?
Jaké překvapení? Žádné nebylo.
Jenom jsem se nechal unést.
Už to není vila, ale spíš skladiště.
Neumím říct ne.
Co mě opustila žena, tak už nemůžu nic najít.
Vidíš tuhle značku?
To jsem já, 1930.
A to byl můj bratr.
Jeane?
Ano?
Mám už vás dost.
Zůstaň sedět.
Tak vidíš, tam ho máš.
Chtěl jsi ho a tam ho máš.
Nevypadá nic moc, co?
Když se to podělá, vždycky jde ke mně domů.
Tady ho máš.
Tak a co teď?
Je čas.
Čas na co?
Čas odejít.
Vážně? Mně se zdálo…
Co?
Nedopadne to pokaždé stejně.
Nestačí ti jen lusknout prsty.
Získal jsem dojem…
Zažívám stejné věci.
Na stejném místě a ve stejný čas.
Rozčiluje mě to.
Nezdá se ti?
Víš, že nemám paměť.
Ano, vím.
Každopádně zavolám do Ameriky.
Slyšíš to?
Tak jo.
Zavolej jim.
Kdybych musel volat jen do Ameriky…
No dobře. Jdeme.
- Jdeme, honem. - Přesně.
Nechám vás o samotě.
Co?
Určitě si toho chcete spoustu říct, že?
No tak.
Nelíbím se ti?
- Je to kvůli němu? - Ne, kvůli mně.
Chci to udělat.
Lehni si.
Ano?
Ano.
Omlouvám se.
Neslyším vás.
Omluvte mě.
Ano.
Prosím.
Kolik je v New Yorku hodin?
Ach.
Děkuju.
Ano.
Ne, nesahej na mě.
Zavři oči.
Ano.
Já vím. Dobře.
Dost.
To nesmíš.
Tvoje práce si zaslouží zaplatit, ale víc nemám.
- To je vše? To nestačí. - Jak to?
- Ani jsem nic neviděl. - Obuj si boty.
Říkám, že to nestačí.
Je to líp placený než ostatní prácičky.
Ty si myslíš, jakej nejsi hřebec, co?
Ani jednoho už nechci vidět. Oba jste nechutní.
O tom nemluvím.
Zvedni paži a strč si ruku do kapsy
pro svoje špinavý peníze. Jinak…
Jinak co?
Nikdy ses mi nelíbil.
Ty ani ten tvůj kluk. S kolika dětma
jsi to dělal? Kolik jsi jich za poslední půlrok ojel?
A jenom kvůli vlastnímu potěšení.
Za peníze, podívej se na to.
Jsi jenom kus odmítnutýho masa.
Říkám, že jsme na sebe ani nesáhli. Kdo ti řekl, ať ho sem přivedeš?
Ani jsme na sebe nesáhli. Vůbec.
Ani jsme se navzájem nedotkli, jasný?
Není stejný jako ostatní. Chápeš, ty starej šmejde?
Dřív jsi ke mně byl hodnější, jak slovy, tak činy.
I činy!
Na, něco jsi tu zapomněl.
Kreténe!
Chci půlku peněz.
Počkej, zlobíš se?
Co?
Máme peníze, můžeme toho spoustu podniknout.
To je sirotčinec.
Nechodil jsem tu. Byl jsem vedle na internátní škole.
Zdrhali jsme, kdykoliv to šlo.
Sháněli jsme cigarety
a lezli přes tuhle zeď.
Házeli jsme na ně cigarety.
Proč jsi to hrál?
Co jsem hrál?
Přestaň.
Proč jsi to hrál u Bosmanse?
A nekecej mi, jo?
A co tvůj kamarád?
Ten syn ředitele věznice?
Co je s ním?
Jaký byl?
Nevím, už jsem zapomněl.
Tak co si pamatuješ?
- Udělal ses někdy? - Jo.
A co pak?
Jaks to udělal?
Vidíš. Nikdy ses neudělal.
- Nechte mě! - Mlč, ty parchante!
Nechte ho, nic nedělá.
- Hajzle. - Ztrať se.
Nechte toho, vypadněte.
Vypadni, ty parchante! Ty zmetku!
- Neměl jsi ho tak praštit. - Nech mě.
Je to blbec.
Jo, ale nikoho neobtěžuje.
Minule jsem ti lhal.
Lhal jsem ti.
Ve skutečnosti je to děvka.
Šla by i s tebou.
Kdo?
- Co? Kdo? - Ona.
Čekal jsem na ni.
Stejně.
Čekání nevadí.
Ale vadí, když tě vyhodí.
Ať si radši dává pozor,
protože na mě nikdo nesmí moc tlačit.
Ona nehraje žádnou hru.
To je vidět.
- Na nic si nehraje. - Tak se nemáš vracet.
Nech mě být.
Nech mě na pokoji.
Nikdy jsi nikoho nemiloval.
- Nevíš, co je láska. - Ale vím.
- Bránila mě. - Ano.
Ne, ale jsou tu ostatní.
Jsou tu ostatní.
Ostatní, kteří nechtějí…
Co to děláš?
Nech ho, proč ho biješ?
Co udělal?
Co házíš hlavou? Pojď dovnitř.
Můžu tě políbit?
Co je to s tebou?
Zmrde.
Co jsi to předtím řekl?
Au.
Ty zkurvysynu. Nech toho, ty parchante.
Parchante.
Nechme toho, jo?
Počkej, Jeane.
- Ten dobře placenej policajt… - Co?
Co obrazy, nábytek, koberce a všechno?
Co s tím?
Poslouchej.
Najdu je a vrátíme se.
- Kam? - Do bytu.
Bytu už mám dost, musíme jít tam.
- Jdeme. - Jindy.
Ne, hned.
Chci tam s tebou jít.
Ale varuju tě, zkus nějakou blbost a letíš.
A už se nikdy neuvidíme.
Jeane.
Uvidíme, protože si budu dělat, co chci.
Kde máš seznam?
Nepotřebuju seznam.
Mám adresu. Pamatuju si ji.
- Kdy? - Kdykoliv.
Hned.
Rychle.
Pojď.
Pojď a rychle to udělej.
Rychle.
Jeane?
Není tu.
To je asi tvoje.
Bylo to na gauči.
Na.
Počkej.
Můžeš mu to vrátit.
Je to jeho.
Vyřiď mu, ať už se nevrací.
Řekneš mu to?
Je to hloupé, protože jsem měl kufr plný oblečení
a všechno jsem vyhodil.
Mohla sis to vzít.
Jdeš pozdě.
Dělej, honem.
Už sedíme u stolu.
Tvá sestra se vrátila, pokud nevíš.
Dám to tady.
Byla u nás policie.
Ještě se vrátí.
Určitě si udělali kopie.
Jinak by nám to nedali.
A co teda?
Odkud máš to oblečení?
Haló.
Taky ses přišel flákat?
Víš, tohle není moje práce.
Ale proč bych nepomohl?
Včera večer.
Myslel jsem, že se zastavíš.
Ale ty ses nezastavil.
Říkal jsem si, kde asi jsi.
Vypadáš dost klidně.
Co se tu děje?
Vůbec nic.
Byl jsem u vás.
Já tam teď nebydlím.
Když jsme se viděli naposled…
Existujou věci, které musíš udělat, abys jich později litoval
a byl na sebe naštvaný.
Mám kolo pořád venku?
Jo, tamto…
Říkal, žes na něj neměl tolik tlačit.
Jo. Ale on neodejde daleko.
Ano, to mi řekl.
Pojď.
Tady dole je fajn klid.
Zůstaň tu, jak dlouho chceš.
Nechám ti ho.
Nedal bych ho jen tak někomu.
Podívej se,
jak spí.
Leží na břiše.
Můžeš si ho vzít,
ale snaž se ho neprobudit.
Spí se mu dobře.
Poslouchej.
Poslouchej jeho dech.
Jen běž.
Běž, vezmi si ho.
Vem si ho.
Ale jemně. A hlavně
ho nesmíš probudit.
Potřebuje se vyspat.
On už bez prášků ani spát neumí.
No tak.
No tak, jen běž.
Jen běž.
Ale ne.
Nebudu se dívat.
Dělej, pokračuj.
Pokračuj.
Překlad titulků: Petra Babuláková