Det ville glæde mig at se Dem til Middag og Mord -
- på Lola Lane 22 lørdag aften kl. 19.
Deres vært: Lionel Twain
- Tror De, de kommer, sir? - De skal nok komme.
Værsgo. Franker dem og send dem.
Den ringer. Gå med Myron. Mine ben ligner et træ i tågen.
Magen til gudsforladt sted at fare vild.
Ja, jeg så et meget bedre sted for nogle kilometer siden.
Hallo?
Godt. Sig, at vi er faret vild.
- Telefonen er død. - Hvorfor sagde du så "hallo"?
Det lød fuldstændig... Som om ledningen blev klippet over.
- Hvordan lød det da? - Klip.
- Sikke en tåge, hva', far? - Jeg har hørt vejrudsigten. Bare kør.
Den er tæt som ærtesuppe. Ikke en sjæl i miles omkreds.
Perfekt sted at begå mord.
Konversation som tv på bryllupsrejse: Unødvendig.
Hvor skal vi egentlig hen, far?
Hvem er denne mr. Twain? Hvad mente han med "middag og mord"?
Spørgsmål er som fodsvamp:
Efter et stykke tid meget irriterende.
- At standse bil. - Hvad er der galt?
At slukke motoren.
- Hør. - Jeg kan intet høre. Hvad er det?
- Ved ikke, ved ikke og hund. - Og hvad så?
Hvis jeg ikke tager meget fejl, tilhører hund mr. Dick Charleston.
- Hvem er Dick Charleston? - Det er mig.
De skulle vel ikke have set en lille hvid...? Wang!
- En hvid Wang? - Sidney Wang. Hvad laver du her?
Sikkert samme som du.
Leder efter bro, som fører til vores vært mr. Lionel Twains hjem.
Også du? Det må være vigtigt, når han inviterer to store detektiver.
Må jeg præsentere japansk søn Willie?
- Japansk? Jeg troede... - Mrs. Wang og jeg kunne ikke få børn.
Willie: Adoptivsøn nr. 3.
Pas på vejen. Den er lumsk.
Lumsk vej er som friske champignons. Skal altid...
Idiot! Ikke færdig med champignonhistorie.
Du er idiot.
Undskyld, men jeg kan intet se. Tågen er tæt som bouillabaisse.
- Nødder. - Hvabehar?
Nødder, nødder! Der er ingen nødder i min chokolade.
Du lod det fæ i butikken sælge dig rosiner.
Han havde ingen nødder.
- Manden i butikken? - Det var derfor, jeg tog rosiner.
Pyt nu med det.
Vi skal snart spise middag. Varm suppe.
Der er noget mærkeligt ved det her.
Det' sært.
- Hvad? - Det' sært.
Dessert? Har du dessert? Har du købt dessert uden at sige det?
- Hvor er desserten? - Nej, monsieur.
Det' sært med invitationen.
Hold op med at tale med accent, når jeg er sulten.
Jeg tror, det er en vildand.
- Ingen har bedt om din mening. - Jo. Du spurgte, om jeg troede...
Det var dengang. Ingen ved, hvad morgendagen bringer.
Sådan er det, om vi vil det eller ej.
Sam, jeg er bekymret for dig.
Hold op med dit ævl. Det her er et forretningsbesøg.
- Hvad har du på ham Twain? - Han er født i San Francisco i 1906.
Moderen var katolik og faderen ortodoks jøde.
De gik fra hinanden to timer efter, at de blev gift.
- Børn? - Ja, en datter på 32.
Hun hedder Irene, men kalder sig Rita.
Kvinder! Bare fortsæt, skattepige.
Han blev anholdt i 1932 for at sælge pornografiske bibler.
Man frafaldt sigtelsen, da kirken ikke ville udlevere biblerne.
Så er der ikke noget på ham før i 46, hvor han blev taget i El Paso -
- for at smugle rige amerikanere til Mexico for at plukke meloner.
Han blev indlagt på et statshospital.
Han er vist noget af en særling. Andet?
Ja. Nu skal du høre, Sam.
Han har et interessant fysisk særpræg. Han har ingen lillefingre.
Ingen lillefingre? Har Twain kun otte fingre?
Nej, han har ti. Han har bare ingen lillefingre.
- Fint forarbejde. - Tak.
- Hvor har du gravet det frem? - Jeg skrev til Twain og spurgte.
Godt tænkt.
- Hvad er der galt? - Vi er kørt tør for benzin.
Jeg så en tankstation for ca. 8 km siden.
Du skal vide, at jeg venter på dig, skat.
Her er broen, far. Den ser ikke sikker ud.
Èn måde at finde ud af det på. Kør over den.
Kører du ikke med?
Vægten af to mænd er måske for meget for bro.
Hvorfor skal jeg køre?
Fordi jeg klog nok til at stå ud først.
Det går ikke, far. Den styrter sammen.
Bare rolig. Far finde anden vej til hus.
Jeg klarede den, far! Jeg klarede den!
Godt! Så kom tilbage og hent adoptivfar.
Kig på invitation. Hvilket husnummer?
- 22... - Rigtigt.
22, Twains hus. Fortsæt.
- Så du det? - Nej.
Det gjorde jeg heller ikke.
Stop! Stå helt stille.
Noget galt her.
- Hvad, far? - Bare gør, som jeg siger.
Når jeg siger spring, springer du.
En, to, tre...
- Spring! - Milde Shanghai!
- Godt talt. Hvordan vidste du det? - Se på gulv.
Rigtig skostørrelse, sågar. Nogen har anstrengt sig for -
- at få velkomne gæster til at føle sig ikke så velkommen.
- Ring klokke. - Er du gal? Nogen vil slå os ihjel.
Ja. Bliver spændende weekend. Ring.
Bare det var mandag morgen.
Nå, vi prøver.
De er ved at dræbe nogen derinde.
- Rolig. - Hørte du ikke, at hun skreg?
Nej. Du hørte skrig. Erfarent øre høre dørklokke. Hør igen.
Mr. Twain har makaber humor, ikke?
Godaften. Vi har ventet Dem.
Men i hvilken tilstand? Tag trænger til reparation.
Afgjort. Huset er desværre ved at styrte sammen.
- Må vi komme indenfor? - Undskyld. Jeg troede, De var inde.
- Er De mr. og mrs. Charleston? - Nej.
Jeg er inspektør Wang fra Catalina.
Det' adoptivsøn Willie.
Jeg håber, De havde en god rejse trods uvejret.
Løjerligt vejr. Uvejr kun udenfor, når man er indenfor.
Det er bare noget af mr. Twains legetøj.
En elektronisk anordning. Mr. Twain holder af en lidt skummel atmosfære.
- Må jeg tage bagagen? - Nej, nej.
Søn tager bagagen. Det var derfor, jeg adopterede ham.
Udmærket, sir. Lad mig lige lukke døren.
Hvis De vil følge med, skal jeg vise Dem op til Deres værelse.
Meget stort hus. Ingen andre tjenestefolk?
Jeg ved det ikke. Jeg har ikke set nogen.
Mr. Twain bad mig sørge godt for Dem.
Han slutter sig til Dem efter middagen.
Efter middagen? Vært spiser ikke middag med gæster?
Nej. Mr. Twain foretrækker at spise ude.
- Vent. Hvad' det? - Det er bare katten.
Det' kat? Giver De kat hundemad?
Han er en meget vred kat.
Mr. Twain fik ham onduleret mod hans vilje.
Stort hus, hva', far?
Stort hus som mand gift med fed kvinde.
Svært at finde rundt i.
Værsgo. De vil finde det passende.
- Det er et koldt hus. - Det er der gjort noget ved.
Der er et hyggeligt ildsted på Deres værelse.
- Her er lidt tilrøget. - Pejsen har ikke været i brug længe.
- Sengen er i det mindste varm. - Hvis De ønsker noget, så ring.
- Hvor klokke? - Derhenne bag sengen.
Der er middag kl. 21. Mr. Twain ser gerne, at gæsterne klæder om.
Dørklokken. De må have mig undskyldt.
Kors, hvor er han uhyggelig. Hvorfor ansætter man en blind butler?
For det første meget billig.
Hvordan butler vide, hvad han får i løn?
Drik det her. Det hjælper.
Hvis Myron ikke havde gøet, havde vi ikke set statuen.
Det var bare en advarsel. Nogen vil skræmme os. Hvorfor?
Det er i hvert fald lykkedes ham.
- Hvorfor dælen lukker de ikke op? - Bank. Lad være med at ringe på.
Jeg skal nok lade være.
- Hvad er der nu, Myron? - Se deroppe, Dora.
- En blind butler. - Han må ikke parkere bilen, Dickie.
Godaften. Vi har ventet Dem.
Vi lukkede os selv ind. Dick og Dora Charleston.
Godaften. Vi har ventet Dem.
Deres værelse er klar, hvis De vil følge med.
Det er bare katten.
- Bagagen ligger i bagagerummet. - Den henter jeg senere.
Når jeg parkerer bilen.
- Var det mr. Wangs bil derude? - Ja. De hviler sig på deres værelse.
Jeg har anbragt Dem i samme fløj som mr. Wang.
Pragtfuldt, ikke? Samme fløj som Wang.
Der kommer ikke så mange på slottet mere.
Det er dejligt at høre gæster igen.
- Tak. Og De er...? - Benson, ma'am.
Tak, Benson.
Bensonma'am. Jeg hedder Bensonma'am.
- Bensonma'am? - Ja. Jamesir Bensonma'am.
- Jamesir? - Ja, sir.
- Jamesir Bensonma'am. - Ja, sir.
- Besynderligt. - Min fars navn.
Hvad hed Deres far?
- Howard Bensonma'am. - Howard Bensonma'am.
- Lad det nu ligge. - Den afdøde mrs. Twains værelse.
- Hun døde herinde. - Herregud...
- Af hvad? - Hun myrdede sig selv i søvne.
- Begik selvmord? - Nej.
Det var skam mord.
Mrs. Twain hadede sig selv.
Vi holder værelset aflåst.
- Hvorfor? - Mr. Twain elskede hende højt.
Værelset står fuldstændig som den aften, hun kvalte sig selv -
- for ni år siden.
Fruen elskede at være her.
Hun syntes, det var husets mest festlige værelse.
- Dørklokken. - Det var mrs. Charleston.
- Er hun ikke her? - Jo.
Jeg vil ikke bo på det beskidte værelse.
Jeg skal sørge for noget under middagen.
- Tak, Benson, sir. - Ma'am.
- Hvad? - Bensonma'am. Ma'am...
Bagepulver. Støvet er bagepulver.
Og spindelvævet er krystalliseret sukker.
Kun anbragt her for at skræmme os.
Og musen er helt klart mekanisk.
- Fjollet. - Hvad?
Mig. Den er ægte.
- Stands. Vi er her. - Det er derfor, jeg standser.
- Åbn min dør. - De har chokolade i ansigtet.
- Fjols. Det er mit overskæg. - Prøv at smage.
Tør det af. Jeg har fedtede fingre.
Sid lige stille.
Grisemikkel.
Ja, ja. Vi når det nok.
Ja? Hvem der?
Hvem der, spurgte jeg?
Rabarberkvarter.
"Un, deux, trois, spring", sagde jeg. Hvorfor hører du ikke efter?
- Lad mig være. - Grisemikkel.
Hvem er du?
Du må være den nye køkkenpige. Jeg håber, du kan lave mad.
Svar nu. Sig noget.
JEG HEDDER YETTA JEG ER DØVSTUM
Jeg kan ikke høre, hvad du siger.
Du er måske lidt genert. Pyt med det.
De bliver ti til middag.
Her er menuen.
JEG KAN HELLER IKKE LÆSE ENGELSK
NOGEN HAR SKREVET SEDLEN FOR MIG
Er du med? Middagen skal serveres kl. 21.
Når jeg har brug for dig, ringer klokken tre gange.
Godt. I gang.
Er det centralen? Jeg siger "hallo, hallo".
- Den er død. - Hvabehar?
- Hvem er det? Hvem er De? - Butleren, sir.
Butleren? Det tænkte jeg nok.
Telefonen har været i uorden den sidste uge.
Jaså? Jeg vil hævde, at ledningen blev klippet over for under en time siden.
Det kan De tydeligt se her.
- Hvad er Deres navn? - Bensonma'am.
De er ikke morsom. Jeg er monsieur Milo Perrier.
Han blev såret af en gargoil, som faldt ned, -
- da han stod i nogle kinesiske fodaftryk.
Vi ringede på, en kvinde skreg, -
- og en mus løb ud.
Som De ser, undgår intet min opmærksomhed.
Vi kan ikke ringe efter en læge, -
- så skaf mig et koldt kompres og en kop varm chokolade, n'est-ce pas?
Vi har ikke n'est-ce pas, sir. Kun Hershey's.
Jeg ringer efter stuepigen.
Jeg laver det selv til Dem.
Hvis De vil følge med op til Deres værelse.
Op med dig. Jeg stoler ikke på den butler.
Han kigger aldrig direkte på en.
Han er blind, monsieur.
Sludder.
Der er huset.
- Hvad er der galt? - Jeg har ømme fødder.
Hvorfor sagde du ikke, at jeg skulle købe olie, da jeg gik efter benzin?
Du fik 50 dollars, og benzinen koster 5 dollars.
Jeg kunne ikke vide, om du ville komme tilbage.
- Stoler du ikke på mig, Sam? - På dig?
Sidste gang, jeg stolede på en dame, var i Paris i 1940.
Hun gik ud for at købe vin.
To timer efter invaderede tyskerne Frankrig.
- Det gør mig ondt, Sam. - Bare giv mig mine byttepenge.
Der er middag kl. 21. Stuepigen kommer op med Deres chokolade.
- Øjeblik, min gode mand. - Sir?
Tak. Det var det hele.
Han er blind. Det var mine sjoveste ansigter.
Det er ikke ligefrem Copacabana, hva'?
Jeg kan ikke li' det, Sam. Måske vender din lykke i aften.
Måske. Turen kommer til os alle.
Hvis det er min tur i aften, så må det være sådan.
Værsgo, skat.
- Kys mig først, Sam. - Jeg kysser ikke.
- Bare denne ene gang, Sam. - Jeg kan ikke lide at kysse. Hold op.
Du godeste!
- Han er død. - Hvabehar?
Sam Diamond ligger derude helt smadret.
Jeg besvimer. Grib mig.
Frue? Frue, hvor er De?
Bliv, hvor De er!
Hænderne op. Kig ind mod væggen.
Bare rejs dig op nu, skattepige. Vend Dem om, Jeeves.
Deres betonjulegave kom to sekunder for tidligt.
Jeg beklager uheldet. Må jeg tage hænderne ned?
Pas De hellere på. Jeg fik Deres middagsinvitation.
Men jeg var ikke klar over, at jeg var hovedretten.
Min lillebror fik samme behandling under en sag for to år siden.
Knægten ville være blevet 63 på tirsdag.
Jeg har mest lyst til... Få ham væk!
Få ham væk, før jeg lader ham udstoppe som et tigertrofæ.
Lad nu være...
Han er frygtelig hidsig, er han ikke?
Klokken er 21. Det er spisetid. Er det hele klar?
Jeg kan ikke lugte noget. Sparer du på krydderierne?
Hæld suppen i en terrin, så serverer jeg cocktails.
Når du hører klokken, tager du asparges frem og varmer duestegen.
Er det forstået?
- Hvordan ser jeg ud? - Henrivende som altid.
- Elsker og forguder du mig? - Jeg elsker og forguder dig.
- Og du har verdens bedste numse. - Det er, fordi jeg rider.
- Kommer De til bunds i tingene? - Wang...
- Hyggeligt at se Dem, Wang. - Som altid.
Smuk kjole. Hvor har De købt den?
Den er gammel. Jeg har haft den i årevis.
Min adoptivsøn Willie.
Østen møder Vesten.
Perrier, er De også inviteret? De kender Wang.
Ja, jeg spiste engang middag i Shanghai med inspektør Wang.
- Hung ching choo cow dung fung. - De kan huske det.
De fik hung ching choo, og jeg fik cow dung fung.
- Min hustru Dora. Inspektør Perrier. - Trés charmante.
- Vores værelse er så støvet. - Jeg burde have pustet først.
Det er min chauffør Marcel Cassette.
Er De kommet Dem efter uheldet?
- Oui. Hvor vidste De det fra? - Måden De bukker Dem på.
De fik trykket højre side af en Citroën.
Jeg hørte også en metallisk lyd fra en kunstig hofte. Stål?
Aluminium. De er stadig lige hurtig, Charleston.
Og De brød Dem ikke om, at mrs. Charleston affarvede hår.
Hendes hår rødt, men De har lyse hår på skulderen.
Så hun må have affarvet sit røde hår og farvet det rødt igen, -
- medmindre De har...
Om forladelse. Wang tager fejl. Skal vi spise?
- Sikke du jokkede i... - Klap japansk mund i.
Det må være stygt at få fjernet hoften. Gør det ondt?
Kun i fugtigt vejr.
- Kom De noget til? - Ignorer ham. Han bliver så forvænt.
Op med dig.
- Som sagt, mr. Charleston... - Du, far...
En lumsk vej er som en champignon...
Jeg ved det godt. Hund rakte tunge.
- Indtagende fyr. - Afrikansk dødsmaske fra et ritual.
- Hvor mon de andre er? - De andre? Hvem dog?
Wang forstod middagsinvitation, da M. Perrier dukkede op.
Kun de største, nulevende detektiver er på gæstelisten.
- Vi er fem. Tre er kommet. - To er endnu ikke ankommet.
- Miss Jessie Marbles. - Og...
Sam Diamond fra San Francisco. Jeg kender jer godt.
Damen er min sekretær og elskerinde Tess Skeffington.
Undskyld, skat. Miss Skeffington kan ikke lide min brutale ærlighed.
- Men vores forretning er brutal. - Jeg ser ikke mord som forretning.
Ikke det, Wang?
De fik jo også sat alle Deres penge i grøntsager i 30erne.
Vores venner ved måske ikke, De ejer 50 °/. af Kinas bønnespirer.
Så I kan nok regne ud, hvor meget chow mein, der havner i Wangs gryde.
Var tallene rigtige, skattepige?
- Hvad har det med sagen at gøre? - Og De, Perrier...
De opererer på begge sider af Atlanten.
De sætter Deres kæmpesalærer ind i schweiziske banker.
- Dem kan man få meget chokolade for. - Hør nu, Diamond...
Nej, nu skal De høre, mr. Charleston fra New York og Beverly Hills.
Forbrydelser er Deres hobby.
Tidsfordriv, mens De venter på room service.
Deres kones families gryn betaler Deres martinier og jakkesæt.
Og for det skal De bare give konen et kram i ny og næ -
- og lufte hunden.
Undskyld, ma'am. Jeg nåede ikke at gå på privatskole.
Min skole er gaderne, og revolveren er min lærer.
Jeg arbejder for 50 dollars om dagen.
Og jeg skylder miss Skeffington tre år og to måneders løn.
- Jeg er ligeglad med pengene. - Det er jeg også.
Hvis en af d'herrer vil give min dame et glas billig hvidvin, -
- så finder jeg lige det lille hus. Jeg glemte helt, at jeg skulle.
Sam blev skudt i hovedet i sidste uge. Han burde ikke være udskrevet endnu.
Han er eddermame ærlig.
Miss Jessica Marbles og sygeplejerske.
Miss Marbles... Omsider træffer jeg Dem.
Jeg har beundret Dem, siden jeg var lille detektiv.
Tak, mr. Wang. Jeg er Jessica Marbles. Miss Withers, min sygeplejerske.
Hun har været hos mig i 52 år. Nu må jeg tage mig af staklen.
Har De det godt, miss Withers? Vil De have Deres medicin nu?
Hun sover. Jeg trænger til en sjus, mr. Charleston.
Der ser ud til, at det er Dem, der står for "sprutten".
Hvem er den gamle krage?
- Sam! - Jessie, min skat.
- De har et skudhul i jakken. - Så skulle De se den anden.
Stille. Hør mærkelig lyd.
Det kommer fra ansigtet.
Det lyder som dødsskrig. Hvad kan det betyde?
At middagen er serveret. Vi har ikke nogen gongong.
Jeg vil gerne udbringe en skål.
Vores vært mr. Twain er et enestående menneske.
1: Han har samlet verdens fem største detektiver -
- til at efterforske en endnu ikke begået forbrydelse.
2: Han har lagt fælder for os. En faldefærdig bro, en statue...
Er han ude på at slå os ihjel? Sikkert ikke endnu.
Han vil bare give os appetit på den leg, der venter os.
3: Hvorfor fem detektiver? Fordi han vil udfordre os alle.
Det har ingen forbryderhjerne forsøgt før.
Så før vi tager hul på weekenden, synes jeg, vi skal skåle -
- for enten et interessant menneske eller en djævelsk galning.
- Ned med det. - Vent.
For det fjerde: Vin forgiftet.
En gammel, smags- og lugtfri orientalsk urt, som dræber på stedet.
Se her.
- Mr. Wang, De har reddet vores liv. - Nej, mrs. Charleston.
Bon appetit.
Kun Wang kendte giften, så kun han blev testet.
Og for det femte: Twain er både interessant og djævelsk.
- Få fat i en læge. - Det er ikke nødvendigt.
Den er ikke forgiftet. Det er bare en dårlig årgang.
Fint stykke arbejde, mr. Wang. Vi må alle sammen være på vagt.
Der er en ting, I glemmer.
Det var butleren, som hældte vinen op.
Han er blind. Hvordan vidste han, hvem han serverede for?
Blinde mennesker har god lugtesans.
Vi andre er angelsaksiske og japanske, så han lugtede kineser.
- Det var grimt sagt. - Det er en grim verden, vi lever i.
Ikke, skattepige?
- Stille. Butleren kommer. - Jeg beklager forsinkelsen.
Jeg har kommunikationsproblemer med kokken.
- Hvem har skænket vinen? - Mr. Twain, sir.
Den stod på en bakke i køleskabet.
Jeg skulle give mr. Wang det klistrede glas.
- Spurgte De ikke hvorfor? - Jeg var heldig, at jeg fandt det.
- Må jeg servere suppe nu? - Meget gerne.
Jeg tror, han lyver.
Hvem lyver?
Det gør han.
Undskyld... Hvor er suppen?
- I Deres tallerken. - Der er ikke noget i min tallerken.
- Det forstår jeg ikke, sir. - Prøv selv at smage.
De har ret. Jeg må vist lige tage en snak med kokken.
Han vil måske sulte os ihjel. Hvad siger du, Sam?
Spørg elgen. Den har holdt øje med os, siden vi kom.
Ti middagsgæster, og så serverer jeg varm ingenting for dem.
Det er ikke til at få ordentlige folk mere.
Du er fyret. Fyret.
Forsvind med dig. Forsvind.
Og hold dig væk.
Det slår mig, at der er noget galt med bordplanen.
- Jeg sidder ved siden af Dora. - Hun er jo også Deres kone.
Til en rigtig middag sidder man ikke ved siden af sin kone.
Jeg burde sidde derhenne. Skal vi bytte plads?
- Nu? - Ja, mr. Wang.
Jeg tænkte det nok. Endnu en prøve. Min gode opdragelse reddede os.
Ellers havde jeg været hakkekød nu.
Stille. Ingen panik. Ingen flytter sig fra plads.
Jeg kan høre fodtrin.
- Stille. Jeg kan lugte noget. - Hvad er det?
Herre du milde... Frankfurtere og bønner.
Vi har desværre ikke andet, sir.
- Du må ikke røre mig der, Dickie. - Jeg har hænderne i lommen.
- Det er mine lommer. - Undskyld.
Opfør dig ordentligt, Dickie.
Godaften, mine damer og herrer. Jeg er Deres vært Lionel Twain.
Sikke en entré!
Lidt teatralsk, men jeg elsker sansebedrag.
Undskyld hatten. Jeg er ved at tabe håret.
Jeg troede, at Twain var 72-73.
76, helt præcis, mr. Diamond. Hvordan jeg kan se så ung ud?
Grøntsager, 12 timers søvn og masser af makeup.
Jeg håber, I har haft det bekvemt.
Kalder De det bekvemt at være ved at blive forgiftet og miste hovedet?
Nej, inspirerende.
De har ikke forklaret disse forsøg på at tage livet af os.
Det er bare en leg, M. Perrier. Jeg prøver kræfter med Deres vid.
Hold op med det, hvis De har Deres liv kært.
- Du spytter på sygeplejersken, Sam. - Den skøre kule kan bare gå i seng.
Vi har været her fire timer uden at se skyggen af varm mad eller kolde lig.
- Så nu vil jeg sige adieu. - Jeg siger også adieu.
Ingen forlader huset.
Hvad er mening med det her?
Fortæl mig først, hvorfor en mand med Deres intellekt -
- ikke har styr på grammatikken. "Hvad er meningen med det her?"
Det var også det, jeg sagde: "Hvad er mening med det her?"
Meningen er, at jeg en gang for alle vil bevise, -
- at verdens største kriminolog, sidder ved dette bord.
Og I sidder og kigger på ham.
I skal ikke kigge på hinanden. Det er mig, der er nummer et.
Jeg vil nu sige nummer to, hvis De forstår.
- Hvad mener han dog? - Det kan De få at vide senere.
Der er aldrig nogen af jer, der har stået med et uopklaret mord.
Det er det, jeres berømmelse bygger på.
Men hvad ville folk sige, hvis de fem største detektiver, -
- spærret inde på et landsted og isoleret fra omverdenen, -
- fandt et lig med 12 knivstik i ryggen, -
- og ingen af jer kunne opklare forbrydelsen?
- Mener De et mord? - Ja, et mord, mrs. Charleston.
Til midnat er der en, der vil blive myrdet på brutal vis.
De glemte lille detalje. Hvem offer?
Hvem er offeret? Jeg bliver sindssyg af det der.
- Det skal der vist ikke meget til. - Jaså, mr. Diamond?
Vi får se, hvem der er mest sindssyg her.
Mr. Wang, offeret sidder her ved bordet.
Og det gør morderen også.
- Mord-bæ? - Ja, søde. En dejlig mord-leg.
Rul hende dog ud. Det her er forretninger.
- Ved De, hvem det går ud over? - Hvordan forbrydelsen begås?
- Hvornår mord sker? - Mordet. Ja, helt præcist.
Betyder det ikke, at De er morderen?
Ingen hustruer. Jeg nægter at tale med hustruer.
Dora har ret. Alt peger på Dem.
Skal jeg gøre det mere interessant? En million til den, der løser gåden.
Jeres indsats er jeres omdømme.
En million skattefrit, paperback- rettigheder samt filmindtægter.
Klokken er elleve. Der er en time, til døden rammer en tilstedeværende.
Vi ses til midnat. Hejsa.
Hør nu her, mr. Twain!
- Han er væk. - Nej, han er dernede. De er hurtig.
Nej, jeg er stadig dernede. Et lille spejlnummer.
Jaså? Så vil jeg risikere syv års uheld.
- Prøv bare, mr. Diamond. - Det er Dem, det går ud over, tyksak.
Vent... Det er ikke altid, det virker.
De vandt denne runde, mr. Diamond. Til midnat er det min tur.
Jeg håber, han kan bremse.
Tilbyder man en million for at opklare noget, som endnu ikke er begået, -
- så har man mistet mere end håret.
Skal vi bare sidde og vente?
Og hvor er butleren? Hvorfor kommer han ikke... med vores mad?
- Find ham. - Nej! Ingen forlade rummet.
Offeret ved dette bord. Forbrydelse kan ikke begås uden vidner.
- Han har ret. - Lad os holde hinanden i hånden.
Kæden er stærkere, hvis leddene hænger sammen. Tag hinanden i hånden.
Hold op.
- Hold op, sagde jeg. - Hvad er der?
- Tøjten piller mig i håndfladen. - Fy, miss Withers.
Du gode Gud! Se!
- Hvad laver hun? - Hun skriger.
- Der er noget galt i køkkenet. - Vores mad!
- Er der nogen? - Er der nogen i køkkenet?
"Jeg tror, butler er død. Jeg hedder Yetta. Jeg holder fri om torsdagen."
- Spørg, om hun bor her? - En af os må undersøge det.
Ikke alene. Diamond og Charleston bliver her.
Miss Marbles, Perrier og Wang undersøger.
Ja, bare ud med det.
Her... Du godeste.
- Pas på, Wang. Fingeraftryk. - Hvor?
Deres egne. Tag mit lommetørklæde.
- Er han...? - Tilsyneladende.
- Ikke røre noget. Fingeraftryk. - Ja. Blyant...
Ingen puls. Hjertet slår ikke.
Hvis tilstand ikke ændrer sig, er denne mand død.
- Det ser ægte nok ud. - Vent! Hvad er det?
Hvad siger det Dem, Perrier?
- Forgiftet, n'est-ce pas? - Ikke Nespa. Kakao.
- Så har vi altså vores mord. - Nej.
Twain sige, offeret sidde ved bordet. Butleren ikke til bords.
Butleren kun myrdet for at fjerne opmærksomhed fra næste mord.
En af knivene er væk. Slagterkniven.
- De andre er stadig i fare. - Hvad er klokken helt præcist?
23.31 og 56 sekunder. 57, 58...
- Sig, når jeg skal stoppe. 59, 60... - 28 minutter til hovedmord.
Tilbage til spisestue. Må alle være sammen til midnat.
Vent lidt!
Lommetørklæde.
- Hvad er det? - En regning.
Det hele er lejet for i aften. Butleren, maden, stolene, alt.
- Vil det sige...? - Hele mordet er... leveret udefra.
- Twain er gal. - Men ikke dum. Jeg håber, vi når det.
- Døren låst. - Det har Sam nok gjort.
- Godt tænkt i Diamond-hovedet. - Det er Perrier. Bare luk op.
Er I derinde?
Skynd Dem at hente nøgle i død butlers lomme.
De behøver ikke sige "død butler". Jeg skal have hånden ned i hans lomme.
Milde merde!
Miss Skeffington!
Han er væk.
- Liget er væk. Her er nøglen. - Hvor var nøgle?
I butlerens lomme.
- Hans lomme stadig der? - Ja. Liget er væk, men ikke tøjet.
Skynd Dem at låse op. Der er noget helt galt her.
- Halløj. Hvor er de henne? - Rum fyldt med tomme mennesker.
Jeg prøver den anden dør.
- Den er låst indefra. - Døre låst indefra, men ingen her.
- Jeg kan ikke lide det her. - Jeg lide det, men ikke forstå det.
Måske er der en hemmelig gang ud.
Nej. Der er ingen hemmelige gange.
- Talte I? - Nej.
Jeg talte.
Der! Stemme kommer fra ko på væggen.
Elg, din klovn!
Hvor har De gjort af de andre?
Giver De allerede op? Har De brug for nogle spor, Perrier?
Jeg finder mine egne spor, din demente svans.
Skænderi med ko er som tog uden hjul. Kommer ikke ud af stedet.
- Jeg er dødtræt af dine spåkager. - Er man træt af spåkager...
- Tys! Koen taler igen. - Skal De have hjælp, miss Marbles?
Fornuften driver med jer gæk i spisestuen er de stadigvæk
tæl nu blot fra et til ti en chance til jeg så jer gi'.
Hvad dælen skal det sige? De er da ikke i spisestuen.
- Hurtigt ud i hallen igen. - Hvorfor?
Vi tror, de er væk, men ko siger, de er her. Lad os prøve igen.
Luk døren.
- Jeg kan ikke se... - Stille. Syv, otte, ni, ti.
Miss Marbles, vil De åbne dør?
- Hvor blev I af? Vi var bekymrede. - Hvor har I været?
- Her som aftalt? - Har I ikke forladt rummet?
- Nej, da. - Svaret enkelt, men spørgsmål svært.
- Hvor er butleren? - Butler helt myrdet.
Forgiftet. Men der mangler en slagterkniv.
Vi kom for at sige det, men dørene var låst.
Jeg fandt nøglen i butlerens lomme. Liget var væk.
Men hans tøj var der.
Hvorfor skulle nogen stjæle et nøgent lig?
Tja, visse mennesker...
Ækelt. Det er virkelig ækelt.
Da vi kom tilbage, var her ingen. I var alle sammen væk.
Elgen fortalte os, at vi ikke skulle tro, I havde forladt rummet.
Vi talte til ti og prøvede igen, og så var I her.
Jeg plejer ikke at bruge kraftudtryk, men jeg siger jer...
Jeg har aldrig før været så tæt på at lave kaka i bukserne.
Hun er helt fin.
- Skud! - Skud!
Denne gang går Charleston og jeg. I andre bliver her. Kom, Charleston.
Hvad siger du til det hele, Wang?
Er forvirrende.
Det er forvirrende. Få dog for pokker de pronomener med.
- Åbn døren. - Du gode Gud!
- Hvad er der? - Han er der igen.
- Au naturel. - Jeg forstår det ikke.
Først stjæler de liget og efterlader tøjet, -
- og så stjæler de tøjet. Hvem finder på sådan noget?
En afsporet renseriejer.
Og skuddene? Hvorfor skyde ham, når han havde fået gift?
Nej, men der er ingen skudhuller. Hverken i hoved, ryg eller bryst.
- Undersøg ham overalt. - Overalt?
- Jeg står vagt. - Hvorfor kan jeg ikke stå vagt?
Godt, De undersøger det første lig, så undersøger jeg det næste.
Skynd Dem. Vi har kun otte minutter.
- Er der noget? - Nej, ingen skudhuller.
- Her er noget. - Hvad er det?
Nej, det var ikke noget skudhul.
- Hvad med skuddene? - "Del og hersk".
Han leder os på vildspor og stikker gulerødder for næsen af os, -
- mens vi spilder værdifuld tid op til det frygtelige mord.
De er ikke min type strømer, men De er kvik og lugter godt.
- De er ikke svans, men hvad er De så? - Stilfuld.
Damerne falder for Dem, ikke?
Har De nogensinde gjort det med en servitrice?
En stor, fed servitrice? Jeg ved ikke, hvordan de fine damer er, -
- men De skulle prøve en stor, fed, blond servitrice.
Skulle De være interesseret, så slå på tråden.
- Løjerligt, lille skvat. - Jeg er stadig ikke tryg ved ham.
- Hvad skal De? - Vaske hænder efter...
Jeg går ind og fortæller de andre det.
I tror, det er løgn, men...
Hvor er I? Hvad foregår der? Charleston, der er problemer.
Låst indefra.
Det kan kun betyde én ting, og jeg ved ikke, hvad det er.
Charleston!
De tror, det er løgn...
Lige et øjeblik.
Jeg mindes ikke, at have lukket den dør.
Hvad skete der?
Hvad var det for nogen skud?
- Har nogen haft forladt rummet? - Skete det også for Dem?
Hvor er min Dickie? Min mand.
Der er to minutter til midnat.
Otte mennesker i en spisestue kan ikke forvandles til et tomt rum.
- Medmindre... - Hvad?
- Medmindre det slet ikke er sket. - De har ret.
Hvornår er en fuld stue ikke nogen fuld stue?
- Når der er to stuer. - Præcis.
- To stuer? - Twain elektronisk geni.
Han kan flytte dette rum ganske umærkeligt -
- og erstatte det med en tro kopi.
- Jeg vidste det! - Åh, lad være.
Nu vil jeg prøve at gå ud og komme tilbage, og så er alle væk.
Se godt efter.
Jeg har grejet den. Der er to af alt.
Det ved vi godt.
- Sæt jer ned, alle sammen. - Hold om mig, Sam.
Hold om dig selv. Jeg har travlt. Sæt jer på de samme pladser.
- 40 sekunder. Hvor er Perrier? - Jeg kigger efter ham.
Nej, ingen må forlade rum.
Nej, den anden dør.
- Den er låst. - Skynd Dem. Vi har 15 sekunder.
Pas på.
- Ingen spørgsmål. - Butlerens tøj?
Ingen spørgsmål, sagde jeg. Det gik så stærkt.
Kokken. Hvor er hun?
- Gået uden et ord. - Ti sekunder. Tag hinanden i hånden.
Nu kan mordet ikke begås uden vidner.
Tre, to, en.
Det er overstået. Der skete os ikke noget.
- Der er nok kokken. Kom indenfor. - Hun er stokdøv.
Det havde jeg glemt. Kom indenfor!
Det lyder ikke som kokken.
Mr. Twain! De tog fejl.
Ingen er myrdet. Kom indenfor.
- Er han død? - Forhåbentlig med den i ryggen.
- Rør ingenting! - Vi er alle sammen kriminologer.
Det er en fornærmelse at blive ved med at sige det.
- Ti stille, kvinde. - De kan rende mig.
Detektiver, som mundhugges, er som lammegryde.
- Det hele ryger ned i gryden... - Så ti dog stille.
Klap i og forhold jer fuldstændig i ro, alle sammen.
Jeg skal på det lille hus igen og vil ikke gå glip af noget.
Jeg går med, Sam.
Det her må jeg gøre alene, Tess. Ellers tak.
Kokken!
- Hvad, skat? - Kokken må da have myrdet ham.
Butleren er død, og vi var herinde. Så kan det jo kun være hende.
- Nej. - Hvordan kan De vide det, Diamond?
Det stik kræver en stærk højrearm, og den her arm ser ikke så stærk ud.
- Er det kokkens arm? - Ja, det er ikke kattens hale.
Bare rolig. Den er ikke ægte. Det er kokken heller ikke.
Jeg fandt den på vej ud til toilettet.
Endnu en overraskelse til jer.
- En mannequin? - Nej, en dukke.
Genial, bortset fra, at hun hverken kan høre eller tale.
Jeg tager hatten af for den mand.
- Han er død, men han var ikke dum. - Flot klaret, Sam.
Er I klar over, at der er en morder til stede her?
Lad os gå ind i dagligstue. Min søn dækker mr. Twains lig til.
- Hvorfor skal jeg gøre alt det sure? - Din mor er her jo ikke.
Undskyld.
Jeg har hovedpine. Kan vi ikke slukke for den maskine?
Der er måske en dims uden for vinduet.
Det regner faktisk nu, skat.
Lad os komme til sagen. Den er nu 00.30 lørdag nat.
Dørene åbner automatisk ved daggry, og så er der en, der får en million, -
- og en, der skal hænges i gaskammeret.
Eller to. Vi har alle sammen makkere.
Eller fire, seks eller otte. Jeg stoler ikke på nogen.
Jeg er måske nok godtroende, men jeg regner ikke med nogen her.
- Ikke engang mig, Sam? - Kast dig dog over japserdrengen.
Kan vi vende tilbage til sag? Klokken er sen. Mine øjne er trætte.
- Jeg troede altid, de så sådan ud. - Hold så op, Sam.
Den her sag gør mig nervøs. Undskyld, skævøje.
Tak. Kendsgerninger, tak.
Mr. Twain forudsiger mord på person ved bordet. Korrekt?
- Korrekt? - Det her er officielt, skat. Korrekt.
Også forudsiger mordtidspunkt og antal stiksår.
- Han må stå i ledtog med morder. - Måske gjorde han det selv.
Myrdede sig selv? Hvorfor skulle han dog gøre det? Og hvordan?
Motivet er hans ego.
Kan vi ikke opklare forbrydelsen, gør det ham til verdens bedste detektiv.
Med det ego han har, betaler han gerne for det med sit liv.
Og hvordan? Når man kan kreere tekniske vidundere som spisestuen, -
- kan man også lave en maskine, man kan stikke sig selv ned med.
Pragtfuldt, elskede. Lad os gå i seng. Hurtigt.
Øjeblik. Meget interessant teori.
- Men De overså en enkelt ting. - Og det er?
Det er den dummeste teori, jeg nogensinde har hørt.
- Har De en, der er bedre? - Meget bedre.
Jeg har forberedt mig godt.
Jeg ved, at der blev gjort et grimt indhug -
- i Deres kones aktier under den økonomiske krise.
Kort fortalt er De gået fallit.
De har i over to år lånt penge af Lionel Twain.
- Passer det, Dickie? - Jeg ville ikke sige det nu.
Man kan få mange jakkesæt for en million, ikke?
- Fuldstændig flad, Dickie? - Næsten.
Jeg har 1, 17 $ og nogle frimærker. Men jeg har ikke myrdet Lionel Twain.
- Vi får se. - Det kan være hvem som helst.
Alle har været ude af spisestuen og har haft rig mulighed for det.
Der er andre motiver end ego og kontanter.
- Hævn, for eksempel. - Hvad mener De?
Jeg er ikke den eneste, som kendte mr. Twain.
- Han var damernes ven i sin tid. - Insinuerer De...
Ja, en af os var forelsket i Twain. Han har været forlovet -
- med miss Jessica Marbles.
- Mon Dieu! - Herre du milde!
Han forlod hende ved alteret for 54 år siden i samme lurvede jakkesæt.
- Er det sandt? - Det var mig, der forlod ham.
- Han ville have sjov før brylluppet. - Som den dame, De er, afviste De ham.
Ikke helt. Det gik over gevind. Men jeg har ikke myrdet ham.
- Hvad med dig, franskmand? - Jeg er belgier.
Og med hensyn til motiv, hvad så med fadermord?
Hvor man myrder sin egen far?
Skulle Twain have været far til nogen her?
Han var ikke min far.
Han var min onkel.
Han var god ved mig. Tog mig med i cirkus og gav mig slik.
Vi holdt op med at ses, da jeg var 26. Beklager, Sam.
- 26? Hvad var det for et cirkus? - Jeg sagde fadermord, ikke onkelmord.
Twain var din onkel, men han var far til... Sidney Wang.
Det passer ikke. Jeg er adoptivbarn. Jeg har papirer.
- Det var derfor, jeg selv adopterede. - Jeg har haft mine tvivl.
Han elskede mig højt, men var ikke særlig opmærksom.
En dag, da jeg var 19 år, kaldte han mig ind på sit kontor, -
- så at jeg var orientalsk og smed mig ud. Jeg kunne have myrdet ham.
- Monsieur Wang... - Lige såvel som De kunne.
Twain dræbte Deres elskede. Marie-Louise Cartier.
Din kæreste?
Min puddelhund.
Han var en ondskabsfuld mand.
Twain kom til Frankrig hvert år...
For at gå på puddeljagt.
Da de kom med hendes blodige halsbånd, svor jeg, at jeg en dag ville...
- Gøre det af med ham? - Ja, hvis jeg fik chancen.
Men nogen her kom mig i forkøbet.
Så var der altså flere grunde til, at vi blev inviteret.
Han satte os ikke bare på prøve. Vi havde alle motiv til at dræbe ham.
- Har ikke hørt Deres motiv, Diamond? - Det kan være lige meget.
Men jeg hadede ham nok til at dræbe ham.
De er lukket menneske, mr. Diamond. Skjuler mange ting.
- Afslørede Twain Deres hemmelighed? - Jeg ved ikke, hvad De mener?
Vi ved bedre, ikke sandt, miss Skeffington?
- Twain fandt Sam på en bøssebar. - Jeg arbejdede på en sag.
- Hver aften i et halvt år? - For 50 $ pr. dag. Jeg hader bøsser.
Twain havde polaroidbilleder af Sam i dametøj.
Jeg var i forklædning. Der kommer mange damer de steder.
Jeg gjorde aldrig noget ved en mand, som jeg ikke ville gøre ved en kvinde.
Og jeg dræbte ikke Twain.
Møgkælling!
Interessant. Alle have udmærket motiv til at dræbe Twain.
Hvem mon gjorde det?
Vi skal stadig gennem denne nat.
Hvis vi skal opklare denne sag, må vi hellere få sovet.
Jeg vil foreslå, at vi låser døren.
En af os er en sindssyg, utilregnelig morder.
Far?
- Hvem tror du er morderen? - Må sove på det.
Ved i morgen, når vågner.
- Hvad nu hvis du ikke vågner? - Så gjorde du det. Sov nu.
- Godnat, far. - Klap i, din adoptivkylling.
Skal jeg slukke for dampen, far?
Ikke damp. Nogen anbringe giftslange i værelse.
Væk mig, når den nærmer sig seng.
Hvis du er morderen, vil jeg stadig elske dig.
Jeg synes ikke, vi skal elske, men jeg vil stadig elske dig.
Bare rolig, søde. Lad os se, hvad vi har:
En forsvundet, død butler, en vært med en kniv i ryggen -
- og en giftig skorpion i sengetøjet.
- Er det rigtigt? - Ja, man dør på stedet.
Vi må ligge stille.
- Hvor længe? - Resten af livet, måske.
- Jeg ved, hvem morderen er. - Opklare-bæ?
- Morderen er... Du gode Gud. Gas! - Beklager. Jeg er gammel.
Nej, nej. Den slags gas, man dør af.
- Nogle gange er mine prutter... - Det siver ind gennem risten.
Den er låst udefra.
- Hjælp! - Så slemt lugter det heller ikke.
- Var det med bøssebaren i orden? - De hoppede lige på limpinden.
Bare lad dem tro, jeg er svans. Så smider en af dem bukserne.
Sam, hvorfor har du alle de blade med nøgne, muskelmænd?
Jeg er altid på udkig efter mistænkte. Hvad er det for en tikkelyd?
"Tikkelyden er en bombe, mr. Diamond." Underskrevet: Morderen.
- Døren, Sam! - "P.S. Døren er låst."
Jeg er ked af det her, Tess. Og jeg skylder dig alle de penge.
- Hvad gør vi? - Jeg har en idé.
Jeg ved ikke, om det virker. Vend dig om! Hurtigt!
Lad være med at vende dig om igen. Gør, som jeg siger!
- Det skal jeg nok, Sam. - Godt, for jeg begynder at græde nu.
- Hvad laver du i min seng? - Hvor skal jeg ellers sove?
- Sov i bilen, chauffør. Af sted! - Jeg siger, at De bruger toupé.
- Det ved de godt. - Hvorfor så bruge den?
- Jeg vidste ikke, at du vidste det. - Det gør jeg da.
Det er en gyselig toupé.
En bombe på den anden side af gangen. Døren, skynd dig!
Den er låst udefra.
Du ser højere ud. Hvordan kan det værre?
- Jeg bliver ikke højere. - Så er der kun én forklaring.
Rummet bliver mindre.
Loftet falder ned.
- Hvad gør vi? - Det ved jeg ikke.
Men det er sådan, man laver gåseleverpostej.
Vent lidt. Ikke strege Wang-navn ud.
Streg "slange" ud i stedet.
Godt skudt, far. Bare du ikke sov så tungt.
Hvis De så vil være så venlig...
- 1 mio. dollars, mr. Bensonma'am. - Banzai, far.
Kvikt, mr. Wang. Ja, som De kan se, kan jeg se.
Ja, det kan jeg se.
Hvordan udledte De, som den eneste overlevende, at det var mig?
Jeg tyede til teori, som sjældent brugt i dag:
"Butler gjorde det."
Det havde jeg ikke tænkt på. Men hvad med mit lig?
Lig af plastic ligesom plastickok.
Mens vi undersøge plasticbutler, De myrde Lionel Twain.
- De er en kvik, lille renseriejer. - Men ikke kvik nok!
Jeg snupper millionen, Bensonma'am... alias Irving Goldman.
Irving Goldman?
Irving Goldman var Twains advokat.
Twain døde for fem år siden. Liget blev fundet i Goldmans kartotekskab.
- Ikke sandt, mr. Goldman? - Jo, miss Marbles.
Hvordan undslap De gassen?
Jeg dækkede såmænd min mund til og lod miss Withers indånde den.
- Dårlig-bæ. - Ja.
- Pengene, tak. - Lad være, Goldman.
Eller er det Goldman? Faktisk er det mr. Marvin Metzner.
Marvin Metzner?
Udmærket, mr. Charleston. Hvor vidste De det fra?
lfølge regningen i butlerens hånd var weekenden bestilt udefra.
- Kun en revisor ville beholde den. - Tag pengene og kom, Dickie.
Goldman døde på en skiferie. Han lavede et skihop og ramte et fly.
- Det kan ikke vente længere, Dickie. - De har ikke mistet grebet.
Men hvordan undslap I skorpionen?
Den stak faktisk Dora. Vi har et kvarter til at finde en læge.
- Dickie... - Vi når det.
- Pengene, mr. Metzner. - De tilhører mig.
Marcel, en af verdens stærkeste mænd, -
- stoppede loftet, da det var nede på 135 cm.
Der går nok flere måneder, før vi kan rette os ud.
Men for en million dollars kan man få mange rygskinner.
Miss Irene Twain, datter af Lionel!
- Hvabehar? - Jeg foretrækker at blive kaldt Rita.
- Hvor vidste De det fra? - En franskmands næse...
Under middagen kunne jeg lugte Deres Chanel nr. 5.
De gjorde det af med dem alle. Metzner, Goldman og Deres far.
Kunne De slippe af sted med det, ville De dræbe alle mænd, ikke?
Mænd, som har gjort Dem ondt.
De er født med intelligens, talent og penge...
Alt, undtagen det, De længtes mest efter: Skønhed.
Som mand kan De gå an, men som kvinde...
- De er tudegrim. - Det er din mening, store dreng.
Og nu, mine penge. Med lidt held kan jeg nå at spise middag på Maxim's.
Bestil hellere en sandwich. Pengene er mine.
Ja, jeg er sprællevende.
Miss Skeffington kastede bomben i klosettet, da den gik af.
- Hun var ved at få sædet i hovedet. - Jeg klarer den, J.J.
J.J.?
Ja, han tog fusen på os alle sammen.
Derhenne sidder den rigtige Sam Diamond.
Jeg er J.J. Loomis. Jeg er skuespiller og laver imitationer.
Jeg var med i Carson Show seks gange sidste år.
Diamond hyrede mig til denne weekend.
Miss Skeffington er Vilma Norman, en servitrice fra Carmel.
- Dav. - Goddag.
Diamond hadede jer. I havde kassen, og han sad på sit lusede kontor.
Han ville have jeres rige klienter.
Eftersom jeg har fået alle brikkerne til at falde på plads...
Må pengene vel tilhøre mig.
Ikke sandt, mr. Diamond?
Nej.
Det ville jo have været det rene barnemad.
I overser alle sammen den mest indlysende forklaring.
At jeg rent faktisk er... Lionel Twain.
I har været snedige så længe, at I har glemt at være ydmyge.
De har snydt Deres læsere i årevis.
De holdt os på pinebænken med overraskende slutninger.
De præsenterede nye personer på de sidste fem sider i bogen.
De tilbageholdt spor, som gjorde det umuligt at gætte, hvem det var.
Men nu vender bøtten.
Millioner af vrede læsere får hævn nu.
Når man erfarer, at jeg har taget jer ved næsen, -
- vil de sælge jeres $1,95-bøger for 12 cents.
Så er det check-ud-tid, mine damer og herrer.
Jeg har regningerne klar. Vi tager gerne kreditkort.
- Så var skorpionen altså falsk? - Det var det hele.
Er du sikker på det med skorpionen?
Helt sikker. Han lavede tågen med en ismaskine.
Hvor uromantisk.
Hvis han virkelig var Lionel Twain, så er du altså Sam Diamond.
Ja.
Jeg var forklædt som mig selv. Jeg arbejder hårdt for 50 $ pr. dag.
Så ses vi vel ikke igen?
Jeg er der, hvis du har brug for mig.
Du behøver bare at fløjte, og det kan du jo godt, ikke?
- Hvad mener du? - Glem det. Nu har du ødelagt det.
Blev der så begået et mord, eller hvad?
Ja, slog god weekend ihjel. Kør.