BRAČNI SUD U ZASJEDANJU
-Prokleti stranci! -Da.
Kinezi!
-Preuzimaju svijet. -Bili su to Japanci.
Isto. Svi imaju kose oči.
Turisti su, donose novac u državu.
Ne smiju fotografirati.
Stalno nešto snimaju. Vratite se u Tokio.
-Bože. -Sve sam vidio, sine.
Brak nije baš potrajao.
Ne možeš barem malo začepiti?
Od početka sam znao da je pogreška.
Ne znam zašto si se želio spetljati s tim smutljivim komadom.
Kad dođemo kući, zašit ću ti usta.
I to debelim šavom!
Bože. Još dvije funte. Arhiviraj.
OTPAD
Pomakni se.
Idemo.
Hajde.
Hoćeš?
Ne, hvala. Fuj!
Stvarno imaš odvratne navike.
Bolje su od tvojih. Upravo si bio na Bračnom sudu.
Prljavo prase.
Vođenje ljubavi s upaljenim svjetlima nije seksualna devijacija.
-Ja to nisam radio. -Ne krivim te.
Ostao bi praznih ruku.
Imao sam uspjeha, ne brini se, Tvoja se mama nije žalila.
Ako je žena zadovoljna, neće švrljati.
Zita je bila zadovoljna, hvala.
Da, zahvaljujući kome?
Slušaj, još jedna takva primjedba i letiš pod autobus.
Napustila me samo zbog tebe.
-Mene? -Da, tebe.
Nije ti se sviđala. Pokušao si nas razdvojiti.
Bojao si se da ćeš ostati sam.
Nisi mogao podnijeti da budem sretan.
Odjebi!
Žao mi je.
Osuđeno na propast od početka. Rekao sam ti.
Bio si predobar za nju. U tome je problem.
Druga klasa.
-Kako to misliš? -Bila je priprosta.
Pa nismo ni mi nešto posebno.
Nije stvar u tome.
Možeš biti siromašan, a ne biti priprost.
Nije bila dobra. Proklinjem dan kad si je upoznao.
Dotad je sve bilo u redu.
Tog je dana sve krenulo po zlu.
Ne čujem ni riječ što govoriš!
Nespretnjakoviću!
Mogao sam iščašiti lakat.
Iščašit ću ti prokleti nos!
Pogledaj mi odjeću. Prljava je. A trebao sam čistu košulju za večeras.
Zašto? Kamo ideš?
-Van! -Van?
-Van? Idem s tobom. -Da?
Ne, ne bi te zanimalo.
Nisam siguran.
-Prošle su te godine. -Prošle?
Kamo ideš?
U nogometni klub.
Zašto bih išao u nogometni klub?
Prokleto loša ekipa. Ne bih išao dolje.
-Večeras je muški tulum. -Ako…
-Muški tulum? -Prikupljanje novca. Kao i obično.
Komičar, voditelj, nekoliko striptizeta i transvestiti.
-Ne bi ti bilo zanimljivo. -Striptizete?
Da.
Nije to za tebe.
Možda bih ti se mogao pridružiti. Da ti ne bude dosadno.
Nemoj se mučiti.
Nije problem.
Volim… komičare.
Malo da se nasmijem.
Znači, volio bi poći?
Da vidim kako je.
Dobro bi mi došao izlazak.
Usamljen sam kad ovdje nikoga nema.
Idem se spremiti.
Počinje tek za tri sata.
Ne želimo zakasniti.
Da budemo u prvom redu i sve vidimo.
Nadam se da komadi nisu mršavi. Ne volim mršavice.
Volim snažna bedra. Da mogu otvarati orahe!
Bilo bi bolje da mu nisam ništa rekao.
Do jutra će završiti na intenzivnoj.
Prekinuto dodavanje.
Hajde, momci. Igrajte.
Tako je! Dodajte loptu.
-Mogu nakon tebe? -Molim?
-Želim se okupati. -Okupati?
Nisam znao da je kraljičin rođendan.
Želim biti uredan večeras. Hajde. Ubacit ću se poslije tebe.
Ne dolazi u obzir.
Kupati se u tuđoj vodi? Odvratno.
Nisi prljav. Stalno se pereš.
-Vidi se dno. -Ne!
Nećemo je imati vremena opet napuniti. Zakasnit ćemo.
Snađi se u kuhinji, dobro?
-Daj mi onda četku. -Ne, treba meni.
Uzmi čekić i dlijeto.
Prvi napad!
Predivna igra Sheldona.
Zakasnit ću…
Sad ću vas zamoliti
da zauzmete klasičnu pozu lotusa.
Najbolje da počnemo
pružanjem nogu.
Dobro?
Kraljevstva dolaze Kraljevstva odlaze
Ali stari nastavlja dalje
Sve do moćnog… mora
'Večer, gđo Hobbs.
Sve do moćnog mora
Kraljevstva…
Oprosti. To je za pranje tanjura.
Požuri se. Nemamo cijelu noć.
Pokvarenjače mali…
-Hladno je! -Kako?
Izgubio si samo jedan sloj prljavštine. Odjeni se.
Harolde, gdje je ručnik?
-Mokar je. -Pa kako ću se onda obrisati?
S rupčićem.
Harolde!
Kod njega su.
Večeras je pravi tulum.
Zauzmi ona dva mjesta.
-Začepi! -Odavde neću vidjeti ništa.
Oprostite, možete li se pomaknuti?
Hajde.
Mjesta nisu dobra. Ništa ne vidim.
Onda skači gore-dolje.
-Oprostite, ne vidim. -Nemate sreće.
Možda si trebao doći ranije.
Idemo se zamijeniti. Umirovljenik sam.
Ne bi trebao biti ovdje, perverznjače.
Kao da nikad niste imali priliku vidjeti ženske.
Ja pazim na njega.
Dobra večer, gospodo.
Dobra večer, gospodo!
Dobra večer!
Prije nego što počnemo…
Hoćemo popiti nešto? Ja ću gorko pivo.
Baš počinju.
Nećeš valjda izlaziti kad krenu komadi.
Imaš pravo.
-Ima li Škota ovdje? -Da.
Tko vam je kupio ulaznicu?
Slušajte, dvije guske lete po autocesti.
Dok lete…
Što je bilo? Bole vas leđa?
Jako duhovito.
Ne zaboravi ga protresti.
Slušajte, momci.
Lete guske po autocesti.
Iznad njih prolazi jumbo jet.
Jedna kaže drugoj: „Harry.“ Poznavali su se.
„Harry, da barem i ja mogu tako letjeti.“
„I mogla bi, da ti gore četiri guze.“
Gorko pivo i votku martini.
-Imate li masline? -Neke određene boje?
-Samo pitam. -Šaljivdžija.
Zdravo.
Vi… nastupate?
Pa nisam valjda u nogometnoj ekipi?
Ove sezone igraju kao da jeste.
Trideset i šest.
Izvolite?
-Džin i tonik i… -Dopustite meni.
-Kupujem i za prijateljicu. -Što će ona?
Bocu Guinessa.
Veliki džin i tonik i bocu Guinessa, molim.
-Vrlo ste ljubazni. -Zadovoljstvo mi je.
Lijepo od vas što ste nas došli zabavljati.
Plaćaju me, znate.
Da, naravno.
Sedamdeset i devet, sve.
Hvala.
-Hvala vam puno. -Nema na čemu.
-Živjeli. -Živjeli.
-Gdje sjedite? -Ondje.
Znam, ali gdje?
Straga, nažalost. S desne strane.
S desne strane? Vidimo se.
Vidimo se.
Ostatak, dvadeset i jedan.
Hej, ostatak!
Draga cura, zar ne?
-Radodajka. -Molim?
Sve su one radodajke, zar ne?
Da, svakako.
Djevojka ode liječniku.
„Nešto me škaklja u trbuhu.“
Pregledao ju je.
Naravno kad imate takve cipele.
Odmah se vidjelo u čemu je stvar.
Gdje si bio? Već sam te gotovo išao tražiti.
I dalje ne vidim. Tek što nisu počele.
Platio sam i imam pravo vidjeti komade.
Upoznao sam jednu od njih.
Doista? Bila je odjevena?
Vrlo draga cura. Mislim da sam joj se svidio.
Ma daj! Ne misliš valjda da bi ovdje nekog pokupile.
Žele frajere s lovom.
Ili cure.
Sad ćemo upoznati dvije neurotične plesačice.
Oprostite, egzotične plesačice.
Evo glavnih zvijezda, naših djevojaka.
Pozdravite prelijepu Zitu!
Gdje je?
Ajme! Vidi ovo.
Harolde, propuštaš.
Hajde, ustaj.
Spusti se! Ne budi odvratan.
Skidaj ih!
-Sjedni! -Nemoj, molim te.
Čvrsto se drži. Što je bilo? Ponašajte se kako treba.
Moje naočale! Gdje su mi naočale?
Diži se!
-Što je to? -Ništa. Samo poruka.
Odakle ti?
Ajme, imaš veći nos od Cyrana de Bergeraca.
Od koga je? Što piše?
Ako već moraš znati,
striptizeta želi da poslije zajedno popijemo piće.
-Ma daj! -Vjeruj što želiš.
-Zaveo si je? -Izgleda, zar ne?
Nemaš često pravo. Opet si se prevario.
-Da. -Izvoli. Pa-pa. Vidimo se.
Nije došla, zar ne?
Otpilila te.
Znao sam.
Bože moj! Moraš li me posvuda slijediti?
Ne mogu biti sam ni pet minuta? Stalno si uz mene.
Gori si od muhe na kravljoj guzici.
Ovo je javni bar. Mogu doći ako želim.
Idi na onaj kraj, onda.
-Ne želim. -Onda idem ja, a ti ostani ovdje.
Da.
Ionako neće doći.
Ismijala te.
Zdravo.
-Što ćeš popiti? -Džin i tonik.
Konobaru,
veliki džin i tonik i votku martini.
-I gorko pivo za njega. -Uvijek netko žicari.
To mi je otac.
Oprosti, nisam znala.
Ne nalikuješ mu.
Hvala Bogu. Na mamu sam.
Bila je divna žena.
Ne kažem da sam naslijedio njezin izgled.
Nemoj misliti da sam uobražen.
Uglavnom, ne izgledam nešto posebno.
Mislim da si vrlo privlačan.
Doista?
Predivne oči.
Da, naravno…
-Smijem li zapaliti? -Naravno.
Ispričavam se. Hoćeš i ti cigaretu?
Ne, hvala. Pokušavam prestati.
I ja. Odvratna navika.
Najzgodniji su muškarac ovdje.
Ne bih tako rekao.
Ima još jedan ili dvojica zgodnih.
Vjerojatno nisi vidjela zbog reflektora.
Centarhalf je zgodan momak.
Nije za mene.
Čudna sam.
Čim uđem u prostoriju znam tko je pravi.
Pravi?
Za mene.
Hoćeš još jedno piće?
Nisam dobila ni prvo.
Izvolite.
Koliko se već…
Skidam pred publikom?
Ne bih tako rekao.
Svi me to pitaju. „Koliko dugo? Zašto? Uživaš li?“
Sigurno ti je grozno. Gledaju te svi ti muškarci.
Ne, zapravo, sviđa mi se.
Daje mi osjećaj moći.
-Imaš li zgodno tijelo, zašto ne pokazati? -Tako je.
Sviđa ti se moje tijelo?
Da.
Zapravo, da.
Mislim da imaš… lijepu figuru.
-Zdravo, Zita. -Zdravo, Arthure.
Popit ću jedno na brzinu prije odlaska.
Mislim na piće.
U redu, shvatio sam.
-Da, gospodine? -Malenisherry, molim.
Imam samo Bristol Cream.
Što da radim s tim? Da ga popijem ili se natrljam?
-Trebate li stolicu, gospođice? -Hvala, ljubavi.
Pojas me ubija.
-Izvoli, dušo. -Ne, ja ću.
Mislim, ovo.
-Ne gledaš predstavu? -Gledam je.
Što kažeš da poslije dođeš ovamo na piće sa mnom?
Vrlo ljubazno. Da, voljela bih.
Živjeli!
-Želiš još jedno piće? -Ne.
Željela bih poći.
Možda ćemo se opet vidjeti.
Nećeš me odvesti kući?
Da, naravno. Samo da provjerim s tatom.
Ako zaključa, neću moći ući.
Ne zaključava mene vani, nego sebe unutra.
Nije stvar u tome da ne smijem ostati vani, ali…
Dođi. Idemo pitati tatu.
Vidimo se poslije, drzniče.
U redu.
-Tata… -Zaveo sam je.
Ovu drugu. Poslije ćemo popiti piće.
-Ova koja je upravo… -Sviđam joj se.
-Ali to nije… -Da! Čestitke!
Svaka čast, tata.
Odvest ću Zitu kući. Možda ću se kasno vratiti.
Samo idi. Ne brini se za mene, bit ću dobro.
Nemoj zaključati.
Ne brini se.
Možda se i sam kasno vratim. Evo. Bolje ti uzmi ključ.
Laku noć.
Kakva šteta!
Tako mu i treba, perverznjaku starome!
Drži!
Ševa na krilu, ukrašena jutarnjom rosom.
Bog je u svome Raju. Sve na ovom svijetu dobro je!
Što je to? Tko je to? Van!
Ti si, hvala Bogu.
Gdje si bio, dovraga?
Dobro znaš.
-Što? Sve dosad? -Da.
Kakve to ima veze s tobom?
Ako želiš biti van cijelu noć, nađi si svoj stan.
Da ga imam, ne bih bio vani cijelu noć.
Čekam te od jedan sat ujutro!
-Mogao si čekati unutra. -Nisam mogao ući.
Ključ je kod tebe.
Stavi si zube i pripremi doručak.
Prljavi starče!
Konj mora piti iz ovoga!
Ako mu počnu ispadati zubi, tebe ću smatrati odgovornim!
Kako si se proveo s onom djevojkom?
-Nije bila djevojka. -Ne? Stvarno?
Znao si to. Bio je to tip!
Ne! Šališ se?
Ajme, kakvo iznenađenje!
Tata na večeri s transvestitom.
Nisi valjda postao tetkica. Izbacit će te torijevci.
-Da… -Ne znam.
Da…
Barem si se dobro naspavao.
Opet su mi uzeli vrhnje.
-Ima li što u novinama? -Ne, ništa.
-Sigurno ima nešto. -Bože.
-Edward Heath u braku s Ellom Fitzgerald. -Lažeš!
Enoch Powell bio im je kum!
Lažeš! Pokaži mi.
Na svečanosti pred nadbiskupom od Canterburyja,
Edward Heath vjenčao se s američkom džez pjevačicom Ellom Fitzgerald.
Gdje?
Nosili su blistava svečana odijela…
Nasjeo si, zar ne?
Jutros si dobro raspoložen.
Šališ se.
Pjevaš!
Moram priznati da sam relativno zadovoljan.
Lijepo je biti živ.
Tata! Kakav komad!
Da, moram priznati da nije ružna.
Bolja je od rugoba s kojima si inače.
Nisam znao da znaš obrlatiti takvu žensku.
Fatalna privlačnost na obje strane.
Nije mogla ništa, kao ni ja.
Čista kemija. Kemikalije su nam se pomiješale.
Pitam se s kim će večeras miješati svoje kemikalije.
Varaš se. Večeras sam opet u glavnoj ulozi.
Pokupit ću je u 23 h.
Ne!
Zaljubila se u mene. Misli da mi iz ušiju sja sunce.
Sretan sam zbog tebe, sine.
Koristit će ti. Nastavi čim duže možeš.
I namjeravam. Zaručili smo se.
Zaručili smo se. Vjenčat ćemo se.
Budalo luda.
Što ima loše u vjenčanju?
Ništa, s pristojnom curom, ali ne s njom.
-Striptizeta je! -Pa što?
Nisu za ženiti, nego za gledati.
Sam si rekao: „Nastavi čim duže možeš.“
Nisam mislio da je oženiš, nego da se malo družite.
Pomalo, onako, sa strane. To mi ne smeta.
Ne želim je imati sa strane.
Oženit ću je. U crkvi. Zaozbiljno.
-Preko mene mrtvog. -Ako je nužno…
Vikar će se zbuniti, ali to je njegov problem.
Volim je, tata!
Zaboga! Odrasti.
Ne bi smio izlaziti.
Upoznaš komada, skine grudnjak,
zanjiše malo svoje loptice, i ti se odmah zaljubiš.
Da, zaljubio sam se!
A ti se nosi, za početak.
Harolde!
Harolde, sine…
Budi razuman.
Znam da si se želio vjenčati,
ali ne smiješ žuriti.
Žuriti? Imam 39 godina!
Tako je. To su opasne godine.
Usamljen si. Ranjiv.
Spreman pasti na prvu staru kravu kojoj se sviđaš.
Oče, molim te da moju zaručnicu ne nazivaš starom kravom.
Ljupka je djevojka.
Ali ne poznaješ je.
Kako znaš da si zaljubljen u nju
kad si je tek sinoć upoznao?
Tek sinoć? Čini mi se da je prošao cijeli život.
-Bože. -Koliko je dugo Romeo znao Juliju?
Baš me briga za druge ljude. Zanimaš me samo ti.
Harolde!
Harolde, godilo ti je!
Mlad komad, a ti ovako star.
Hvala ti puno.
Već sam to vidio.
Tata, ovo je prava stvar.
Razgovarali smo sve do jutra.
Shvatili smo da smo oboje usamljeni.
Dok se nismo upoznali, životi su nam bili isprazni.
Harolde, samo mislim na tebe.
Što će biti sa mnom?
Nisi baš dugo razmišljao o meni. Brineš se za sebe.
Ne idem u starački dom.
Prije bih se ubio.
Ne brini se. Nitko te neće otjerati u dom.
Možeš ostati ovdje s nama.
Ovdje? Nećeš je dovesti ovamo.
Ne dolazi u obzir.
Imaš tri mogućnosti.
Možeš ostati s nama, otići u dom ili se ubiti.
Bezosjećajni žicaru!
Daj, zlo mi je od tebe!
Budi zahvalan što te je spremna prihvatiti.
Znači, razgovarali ste o tome.
Naravno. To je prvo što sam joj rekao.
Nas smo dvoje par, nerazdvojni.
Dante i Izolda,
Morecambe i…
Voliš mene, voliš mojeg oca.
Tako je oduvijek, zar ne?
Ne čini mi se da bi bila sretna da se brine za mene.
Sretna bi bila samo neka redovnica, a one se ne udaju.
Prokleta limuzina.
Zašto bi se itko vozio limuzinom?
Tata!
Požuri se, auto je ovdje!
Reci mu da pričeka.
Namjerno radiš ovo, zar ne?
Ne mogu si svezati ovratnik.
Boli me!
Spremaš se već tri sata.
Namjerno želiš da zakasnim, zar ne?
Jednom ćeš mi biti zahvalan.
Ako nisi spreman za dvije minute, idemo bez tebe.
Telefon zvoni.
-Halo? -Harolde, to si ti?
-Zdravo, mama. -Nemoj ti meni „mama“.
Gđo Smith, onda.
Što misliš da mi radimo u crkvi…
-Baš krećemo. -…satima…
-Dolazimo! -Kasniš.
-Znam, da… -Ne znam što bih ti rekla…
Stvarno, dolazi…
Što brže završim razgovor, to ću prije doći.
-Ne budi bezobrazan… -Oprostite, nisam htio.
-Otac me je nazvao glupom kujom! -Što je rekao?
-Glupom kujom! -Molim vas…
Jako mi je žao, ali ne obazirite se na njega.
-Malo je senilan. -Senilan? Kako to misliš?
-Upravo krećemo. -Moja kći se udaje…
-Vidimo se u crkvi. -…u senilnu obitelj?
-Pozdravite Zitu. -Da pozdravim Zitu?
-Gđo Smith, ne plačite. -Kći mi se udaje…
Moja punica.
Imam još jedno vjenčanje u pola tri.
Ne biste radije otišli onamo?
Slušaj!
Upali motor. Idem po tatu.
Zvala je gđa Smith. Idemo!
Žao mi je, Harolde. Morat ćeš otići bez mene.
-Što je sad? -Ne mogu si zatvoriti manšete.
Stavi ih u autu!
Imaš li prsten?
Jesi li oprao vrat? Nisi se obrijao! Sad je prekasno.
Rekao sam ti da uzmeš čistu maramicu.
-Što je to? -Što?
-Sada? -Kada?
Izvadio sam ti maramicu iz džepa,
a nešto je izletjelo kroz prozor.
-Ajme. -Što?
Sigurno prsten.
Gdje si?
-Ubit ću te. Valjda to shvaćaš. -Zvoni vam telefon.
Neka prokletnik zvoni!
Čekaj, mislim da sam ga našao.
Gdje?
Evo ga.
Zar ti to izgleda kao nešto što bih stavio ženi na prst?
-To je mjedeno brtvilo za vodu. -Poslužit će.
Ne bi primijetila razliku. U crkvama je mračno.
Čekaj. Kad je prsten pao, jesi li čuo zvuk?
Kad razmislim… Ne, nisam.
Pao je na nešto mekano.
Dobro. Ondje je prozor.
Pratimo putanju. Što je mekano?
-Hajde. -Hajde.
Opet.
Kao da tražimo zlato.
Čekaj! Našao sam ga!
Brže!
Nema stajanja!
Brže! Požuri se!
BDIJENJE ZA RASNI SKLAD
Pazi na vrata!
Sad mi je jasno što je tradicionalna crkva.
-Dajem vam šest mjeseci. -Začepi.
Pjevat ćemo pjesmu br. 389.
„Vodi pravu bitku“. Primjereno.
Još jedna riječ i dobit ćeš posljednju pomast.
Završio sam. Učinio sam što mogu.
Sve je sad na tebi. Šutjet ću.
Hvala, Bože.
Nije došla, zar ne?
Predomislila se.
Otpilila te!
G. Steptoe, stigla je mlada.
Možda da vi i vaš kum zauzmete mjesta ovdje.
-Krećemo u dolinu smrti. -Ovo je Božja kuća.
Ne bojiš se da će te pogoditi grom?
Čudno da se nije počela skidati.
Dragi gosti,
okupili smo se ovdje pred Bogom,
pred ovom zajednicom,
spojiti ovog muškarca i ovu ženu u bračnu zajednicu.
Te će dvije osobe ući u sveti savez.
Šampanjac na račun hotela. Dobro došli!
-Dame i gospodo. -Olé!
U ime Bračnih putovanja Packwell, dobro došli u Hotel Miramar,
koji je gotovo dovršen, ovdje na španjolskoj Costa Bravi.
Ako netko slučajno ne zna gdje smo.
Brzo popijte šampanjac,
predajte putovnice, prijavit ćete se poslije.
Uzmite ključeve, nađite prtljagu,
pa možete otići u sobe i presvući se. Ali samo pred partnerima.
Na kraju, svima vam želim predivan medeni mjesec.
Dobro došli u Hotel Miramar.
Jesu li ono vaše torbe?
Da.
Hajde, požuri se.
Ne gnjavi. Ti si kriv što smo zakasnili na autobus.
Ne bismo zakasnili da nisi vikao: „Gibraltar je britanski“,
čim smo sletjeli.
Pola sata na carini pokušavajući objasniti na španjolskom da siloco.
Trebali smo otići u Bognor. Ondje govore engleski.
Stalno prigovaraš.
Prigovaraš od odlaska iz zračne luke.
-Nitko drugi nije poveo oca. -Znao sam da mi se neće svidjeti.
-Previše je vruće! -Onda skini kaput!
I taj smiješni šešir.
Zita?
-Zdravo, Terry. -Zdravo, Zita. Tko te doveo ovamo?
-Ja. -Ovo je moj suprug Harold.
-Drago mi je. -Sretan si muškarac.
Mislio sam da nitko neće uhvatiti Zitu. Sigurno ima nešto što mi nemamo.
Gospodine, s kim ste vi?
-Ja sam s njim. -Moj otac.
Na medenom mjesecu? Oprostite, gospodine.
Dobro došli u Španjolsku.
Ako ćete biti usamljeni, puno je toga što možete raditi.
Dok je sretan par nasamo.
Ispričajte me, vidimo se poslije.
-Tko je to? -Tip kojeg sam poznavala.
-Vidim. -Radili smo zajedno, komičar je.
Mene nije nasmijao.
Valjda je promijenio zanimanje.
Zgodan mladić, zar ne?
Nije loš, za onoga tko voli takve.
Idemo se prijaviti. Moram se okupati.
Pazi na njega.
Okreneš li mu leđa, zabit će se kao lasica u zečju jazbinu.
Ne budi gnjusan.
Izvolite, ovim putem.
A vi ste ovdje.
Trebali smo otići u Bognor.
Bacanje novca na ovako dalek put.
Neće mi se svidjeti.
Previše je vruće. Već se znojim.
Señor?
Gracias.
Señor?
-Sí, señor. -Vrata.
Señor?
Gracias, señor.
Señor? Y bien?
Gracias.
Hej, ovo je zgodno.
Brzo, požurite se. Gladan sam.
-Naprijed! -Naprijed!
Ništa od ovoga. Idemo, Fido.
Bože, baš sam umoran.
Idem u krevet.
Ne možeš više izvući.
Ima još mesa u čeljustima.
„Ima još mesa u čeljustima.“
Ne smije se bacati.
Svi su drugi odavno otišli gore.
Pola ih se nije ni spustilo.
Idem.
Ne! Ne možete me ostaviti samoga s ovima.
Ne govorim taj njihov jezik.
-Požuri se! -Nisam još pojeo puding.
Nisam ni ja, prijatelju.
-Oprosti, dušo. Ti pođi gore. -Dobro.
-Dođi brzo. -Hoću.
Laku noć, oče.
Slatko sanjaj.
Baš lijepo.
Isplatilo se za četiri funte.
Nisam jeo jastoga još od Prvoga svjetskog rata.
Mogao si pojesti odrezak i pomfrit.
Ne, na odmoru sam.
To mogu jesti i kod kuće.
Jesi li završio? Dobro, idemo gore.
Jesi li za šetnju gradom?
Ne.
Rano je za krevet.
Nije za mene.
U redu.
Onda ću čitati nešto.
Hvala Bogu. Idemo.
-Muchas gracias. -Buenas noches, señor.
-Hej, ne vidim! -Onda pipaj!
I pipam!
-Što je to? -Ne znam, ne vidim.
Bože!
Laku noć, tata.
Slušaj, sine.
Znam da sam ti ovo trebao prije reći.
Znam da malo kasnim.
Preciznije, oko 25 godina. Laku noć.
Imaš sve?
Sve što trebam. Hvala.
Sretno, sine.
Hvala.
Oslijepio sam!
-Hej. -Bok!
Ovo nam je prvi put da smo sami nakon vjenčanja.
Da, znam. Oprosti.
Nisi ti kriv.
Nije mi ni do čega kad znam da nas od njega dijeli samo zid.
Iskupit ću ti se.
Hajde.
Bože! Što se dogodilo?
-Možda se ubio. -Nisam ja te sreće.
Harolde!
Oprosti, dušo. Idem vidjeti što se dogodilo.
Tata, jesi li dobro?
Tata, što je?
Harolde, upomoć.
Pozovi liječnika. Nije mi dobro.
U agoniji sam. Umirem.
-Gdje te boli? -U crijevima. Peku me.
Drži se, tata. Nemoj se micati. Idem po pomoć.
Što mu je sad?
-Bolestan je. -Kao i ja.
Stvarno, ne šali se. Pogledaj ga, sav je pozelenio.
Ima vrućicu.
Umirem. Pomognite mi.
Harolde, zovi liječnika.
Halo?
Halo?Habla inglés?
Medico. Ne Meksiko!
Medicina… Hvala Bogu.
Liječnika u sobu 57, brzo.
Ako me slučajno vučeš za nos,
od sutra će djelić ove strane zemlje
zauvijek biti Engleska.
Ne brini se, ljubavi. Bit će dobro.
Da, ali…
-Doktore! -Da?
-Kako je? -Odmara se. Dao sam mu injekciju.
-Što mu je? -Trovanje hranom.
Trovanje hranom?
Trovanje hranom.
Harolde?
Ovdje sam, tata.
Bit ćeš dobro.
Želim ići kući.
Tek smo stigli, tata.
Želim ići kući.
Ne želim umrijeti ovdje.
Nećeš umrijeti, tata.
Molim te, Harolde. Odvedi me kući.
Na medenom sam mjesecu, tata.
Ozdravit ćeš za nekoliko dana.
Tako kaže liječnik.
Ne vjerujem stranim liječnicima.
Ne znaju što rade.
Želim do svojeg liječnika.
Ali tvoj je liječnik Pakistanac.
Ali računa se kao Britanac.
Tata, učinili su sve što mogu.
Igle su im poput telegrafskih stupova. Hoću ići kući.
Tata, vrhunac je sezone.
Nije lako kupiti karte.
Ne sviđa mi se ovdje.
Želim ići kući.
Bojim se!
Želim kući, Harolde. Sada. Večeras!
U redu. Smiri se.
Nemoj se uzrujavati.
Vidjet ću što mogu učiniti.
-Obećavaš? -Obećavam.
Hajde.
Pokušaj se odmoriti.
Nije bilo lako, ali uspio sam. Dva mjesta na idućem letu za London.
Baš lijepo od vas. Dva?
-To je maksimum, puni smo. -Ali nas je troje.
Žao mi je, ali to je sve. Dvojica su poginula u nesreći.
Ne možete ugurati još jednu osobu?
Žao mi je, gospodine.
-Malen je. Može li mi sjediti u krilu? -Ne budite smiješni.
Ne možete ga staviti u zahod? Ionako će ondje provesti let.
-Volio bih pomoći, ali to je nemoguće. -Kad ćete imati mjesto?
Ne znam. Možda sutra ili potkraj tjedna.
Smjestit ćemo vas na prvi slobodni let.
Prijavit ću vas.
Tata, ne možeš čekati dok se ne možemo svi vratiti?
Hajde, odluči se. Što ćemo? Idemo ili ostajemo?
Rekao je da će sutra možda biti mjesta.
To nije tako loše.
Hotel je lijep, imaš novca.
-Nećeš zauvijek zaglaviti ovdje. -Samo sam to željela doznati.
Što drugo da radim?
-Bit ćeš dobro, zar ne? -Ne brini se za mene.
Dođite, gospodine. Ne želite zakasniti na let.
Posljednji poziv putnicima na letu…
Volim te.
Vidimo se kad se vidimo.
Hajde!
ODLASCI
Blesane nesmotreni!
Sretan put!
I ne brini se.
Pazit ću na nju.
Što to radiš? Harolde…
PUTOVNICE
Vodite me odavde!
Vodite me u krevet!
Bože!
Kasni poslijepodnevna pošta.
Kažem da kasni poslijepodnevna pošta.
-Ne očekuješ valjda da će ti se javiti? -Naravno da očekujem.
Poslala ti je jednu razglednicu u deset dana, i to prošli tjedan.
Otpilila te, prijatelju. Neće se vratiti.
Naravno da će se vratiti. Samo ne može dobiti mjesto.
Već je mogla stići i pješice.
Teško je dobiti mjesto na letu u ovo doba godine! Tako je rekao.
Nama je riješio problem vrlo jednostavno. Nećeš je više vidjeti.
Svila je gnijezdo sa starim šarmerom.
Brzo si ozdravio.
Ne.
Pošta? Stigla je pošta!
Tri razglednice i pismo!
Valjda je bio neki zastoj.
Čitat ću ih po redu.
Četvrti, šesti i osmi.
„Najdraži Harolde.
Kako si?
Ja sam dobro, ali strašno mi nedostaješ.
Vrijeme je predivno. Zrakoplovu ni traga,
ali svi su vrlo srdačni i gostoljubivi.
Terry me jučer odveo u Barcelonu.“
Opa!
„I direktor je vrlo drag.
Kaže da pozdraviš oca.
Usput, kako mu je?
Jedva te čekam opet vidjeti, dragi.
Tvoja voljena Zita.“
Zadovoljan? Sad sam ti pokazao!
Da… „Najdraži Harolde, još ništa od zrakoplova.
Hvala ti na tvojem pismu od 12 stranica. Uskoro ću ti pisati. Moram ići.
Idem na izlet u Madrid s Terryjem i ostalima.
Voli te Zita.“
-„Dragi Harolde…“ -Što se dogodilo s „najdraži“?
Ne može stalno biti sladunjava.
Imaš pravo.
Posebno ne kad ste tako dugo u braku.
Baš si zloban!
Nisi se otrovao jastogom, nego svojim otrovom.
Nastavi. „Dragi Harolde.“
„Dragi Harolde. Jučer sam opet primila od tebe dugo pismo.
Terry te pozdravlja. Srdačno, Zita.“
Malo su se poruke skratile?
Pa… čuvala je materijal za pismo.
Sve je ovdje, stari.
„Dragi Harolde, ne znam kako da započnem ovo pismo.“
Ne, nemoj, sine. Nikakve koristi od toga.
Nemoj se sad početi sažalijevati.
Cijelo si vrijeme tome težio.
Samo si to želio.
Nisam ništa učinio.
Nisi morao. Bio si ondje.
Uvijek si ovdje.
Da smo bili sami, sve bi bilo dobro.
Nisam bio ondje kad je pobjegla s tipom.
Nisam ni ja, zar ne?
Sjedio sam kod kuće, brinuo se za tebe.
Kakva blamaža!
Nabila mi je rogove na vlastiti račun.
Što ćeš poduzeti?
-Što uopće mogu? -Idi onamo i pokaži joj.
Da, baš si mogu priuštiti letove po Europi.
Poslušaj me, sine. Zaboravi na nju.
Ne treba nam nitko. Možemo se i sami snaći.
Poslušaj ti mene.
-Idi u svoju sobu. -Da?
Zaključaj vrata i ne pojavljuj mi se pred očima pet godina.
To je to.
U redu. Hajde.
Odlazi.
Odlazi!
Zašto si mi morala ovo učiniti?
Razbit ću je kad je vidim.
Dobar dan…
Da?
Dobar dan. Jučer sam vam ubacio svoju posjetnicu.
Doista? Baš ste drski.
Steptoe i sin, trgujemo otpadnim materijalom, antikvitetima, umjetninama,
namještajem, svime, uz najbolje cijene. Konkurentni smo.
Dragi, jedina roba koju imam je ovo što nosim.
Razumijem. Oprostite na smetnji.
Ne idite. Uđite. Možda ću naći nešto za vas.
Nije potrebno, hvala.
Stani malo. Nisi li ti oženjen sa Zitom?
-Kako znaš? -Pa bio sam ondje.
One noći.
Sjećam te se. Ti si onaj transvestit.
Imitator žena, ako nemaš ništa protiv.
Žao mi je zbog vas.
Nije dugo trajalo, zar ne?
Točno znam kako se osjećaš.
I moje je srce slomljeno. Pokvarena svinja.
Uzela mi je gramofon, pola posteljine, poster Butcha Cassidyja…
Kako znaš da smo prekinuli?
Rekla mi je.
Rekla ti je? Kada?
Viđam je svaki tjedan.
Sve bonove za trgovine.
Juriš!
Gdje je?
Tko?
Kako to misliš? On. Gad s kojim si me ostavila.
On? Nemam pojma. Ne viđam se s njim.
-Lažeš! Napumpana si. -Sigurno se nisam najela kruha.
Jesi li za čaj?
Da, hvala.
-Nisam znao. -Nisi ni trebao.
-Kako si me pronašao? -Preko Arthura.
Transvestita. Naišao sam na njega.
-Žao mi je, Harolde. -Da?
-Nisam željela da se ovo dogodi. -Ne.
Nisam uskočila u krevet čim si poletio.
-Naravno da ne. -Izdržala sam tri dana.
Osjećam se počašćeno.
Ne bi se dogodilo da si bio ondje.
-Ni da si došla kući. -Nije bilo letova.
-Tvoj se prijatelj sigurno jako trudio. -Ostavio si me zbog svojeg oca.
-Bio je bolestan. -Uspio bi…
Bože, nemojmo više o tome.
Koliko šećera?
Dva, molim.
Cigaretu?
Ne bih smjela. Loše je za bebu.
A tako bih je popušila.
Popuši jednu. Neće štetiti.
Sama si?
-Koliko ga nema? -Otkad je doznao za ovo.
Tipično, zar ne?
Uzmeš tuđu ženu, napumpaš je i pobjegneš.
-Znao sam da je seronja… -Nije njegovo.
Pa tko je onda…
Čije je dijete?
Ne, nije moje.
Nemoguće.
Je li?
-Zašto mi nisi rekla? -Mislila sam da ne želiš znati.
-Nakon svega. -Nisam poput njega.
Moje je.
Imao sam pravo znati.
Trebala si mi reći. Ne smiješ pušiti.
-Kad ti je termin? -Za pet tjedana.
U veljači.
Tako je.
Bit ću otac.
Zita, krenimo iznova.
Pokušajmo još jednom.
Ne bi uspjelo. Navalio si na mene.
Ne, kunem se. I dalje te volim.
Ne možemo živjeti u prošlosti.
Važna je budućnost.
Nisam zlopamtilo.
Učinila si nešto strašno, ali to je sada zaboravljeno.
Čini se da jest.
Krenimo iznova kao da se ništa nije dogodilo.
Pođi sa mnom, Zita. Zbog djeteta.
Želim dijete.
Nemam djece. A želim i tebe.
Siguran si?
Siguran sam.
Dobro. Pokušajmo.
Oprezno.
Osloni se na mene.
Jesi li dobro?
-Neće mu se ovo svidjeti. -Nema nikakve veze s njim.
Moja si žena. Ako mu nije po volji, nek' se nosi.
Vidjet ćemo.
Govoriš kao da ga se bojim.
Dom!
Pričekaj ovdje.
Naposljetku, ovo je iznenađenje.
Tata?
Zdravo, tata.
Kasniš.
Pogodi tko će nam se useliti.
Nitko.
Nećeš tako govoriti kad doznaš o kome je riječ.
Zatvori oči.
Bože.
Možeš ih otvoriti.
Zdravo, g. Steptoe.
-Vidi, vidi, tko nam je došao. -Vidiš? Znao sam da će mu biti drago.
-Vodi je odavde! -Ali…
Ne želim tu ženu u svojoj kući.
-Zbogom, Harolde. -Da se nisi pomakla!
Zar nemaš sućuti? Ne vidiš? Nosi bebu.
Sigurno ima brkove.
Začepi prljava usta!
Moje je.
Moje dijete.
Bože moj.
Nedvojbeno si osoba najmekšeg srca na svijetu.
A ti, nemoj misliti da ćeš izvući novac od njega dok sam ja živ.
Slušaj me, starče. Ne trebam ništa od tebe.
-Reci mu! -Ni od tebe!
Mogu se brinuti za sebe. Ne trebam muškarca.
Nisam se vratila zbog sebe, nego na poziv.
Nisi li ga dovoljno povrijedila?
Da, povrijedila sam ga, ali samo jednom.
A ti ga vrijeđaš cijeli život. Pogledaj ga.
Bijednik. Ne smije ni pišati a da te ne pita.
To je pomalo… Smijem.
Smijem. Radim što želim.
Onda dokaži. Napusti ga. Pođi sada sa mnom.
Nema potrebe. Možemo svi ovdje živjeti kao velika sretna obitelj.
Vidiš? Ne možeš.
-Mogu. -Zatvorenik si!
-Nisam zatvorenik! -Ne viči!
Hoću!
Nismo baš najbolje krenuli.
Sjednimo.
Neću prestati. Mogu bez svega ovoga.
Ne smiješ otići! Misli na bebu.
-Na nju i mislim. -Ali ne možeš je sama podizati.
Dijete treba oca. Svi klinci trebaju očinski utjecaj.
Doista?
-Dobro, idem s tobom. -Ne, ne želim to.
Gotovo je. Pogriješila sam što sam se vratila.
Dobar si čovjek, nisi ti kriv.
-Ali neće funkcionirati. -Hoće. Volim te.
Harolde, ima pravo. Evo kako ćemo.
Pođi kući, rodi dijete, a onda ćemo utvrditi očinstvo.
Ako je njegovo, slat ćemo ti 30 šilinga tjedno.
Sasvim pošteno.
Hvala vam puno.
Čekaj. Ispričat će se prije nego što odemo.
Učini mi uslugu. Nosi se!
-Zita! -Pusti je.
-Ne trebamo je. -Miči mi se s puta.
-Miči se! -Ne!
Harolde!
Zita!
-Pusti je, Harolde! -Zita!
Skidaj ruke s mene!
Samo sam ti ih čistio.
Bit će lijepo jutro, zar ne?
Bit će lijepo danas.
Harolde, koliko će još dugo ovo trajati?
Ne razgovaraš sa mnom šest mjeseci.
Ne mogu više ovo trpjeti.
Jasno sam ti rekao.
Svi budući razgovori moraju imati praktičnu svrhu.
„Gdje je večera?“, „Istovari kolica“ i „Koliko tražiš?“
I drugi slični izrazi.
Nemam želje za druženjem.
Ispričaj me, imam posla.
Posla? Mogu li ti pomoći?
-Tiho. Štakori. -Štakori ne zvuče tako.
Evo. Pazi!
-Beba. -Čudesan si.
-Kako je došla ovamo? -Ne znam.
Možda je pobjegla od kuće.
Netko ju je ostavio ovdje.
Netko je rodio bebu i ostavio je.
Jadna beba. Ovo nije mjesto za bebu.
Štalica.
Oprostite, mladiću.
Donijeli smo vam ovo.
Blesane stari. To je zrakoplov za Stuttgart.
Pet i pol kilograma čistih prnja.
Hvala, gospodine.
Da. Doviđenja.
Bože!
Ostavila ga je!
Moje je!
Hajde, legni.
Ne diraj ga!
Nije još cijepljen.
Napravit ću ti lijepi krevetić.
Dođi. Bože.
Evo…
Dobro. Prelijep je, zar ne?
Ha? Moj maleni dječak.
-Otkud znaš? -Pogledao sam.
Kako znaš da je tvoj sin?
Naravno da je moj. Logično.
Rodila je dijete, iste dobi.
Vidiš? Naravno da je moje.
Tko bi drugi ostavio dijete na ovakvom mjestu?
Nisam mislio ni da bi ona to učinila.
-Napustila ga. -Zato sam te upozoravao na nju.
Nalikuje mi, zar ne?
Barem nema brkove.
Naravno da je moj.
Hajde, prestani plakati.
Reći ću ti kako ćemo.
Stavit ću te u tvoju kolijevku.
Jadan ja.
Pokrit ću te.
Tako je. I pjevat ću ti.
Snivaj, djetešce…
Kakva budalaština. Plači onda!
Bolestan je!
-Pozvat ću liječnika. -Nije bolestan, samo je gladan.
Znaš što? Imam odrezak i pitu od bubrega.
Ne može jesti odrezak i pitu od bubrega!
-Zašto? -Barem ne tvoju.
I ja ih jedva mogu pojesti.
Neka pojede umak. Znam što radim.
Ne diraj ga. Ne želim da ga zaraziš svojim klicama.
-Ja ću. -Ne tako.
Stavi ruku pod guzu, da ima oslonac.
Spremio sam mu mlijeko.
Što je to?
Bočica.
To je boca Guinessa.
Isprao sam je.
-A što je ovo? -Njegova sisa.
-Duda, oče. -Znam.
Sâm sam je napravio od malog prsta tvojih gumenih rukavica.
-Baš tako. -Dobra ideja.
Naravno. Ne moraš ti mene učiti kako se brine za bebe.
Nije mi ovo prvi put.
Ja ću.
Evo, stiže.
Stiže. Vidi.
Nabacio je 360 g.
Nije loše.
Velik dečko.
Veći nego što si ti bio.
Ali manji od mene.
Nitko nije bio veći od tebe.
Rodio sam se s pet kilograma.
Nije baš puno narastao, zar ne?
Dobro…
Čekaj, drži se.
Samo tren.
Evo.
Dođi na tren.
Dugo čekaš.
Čekaš, zar ne?
Dobar dečko.
Pazi, prijatelju.
Nema dolje ničega za tebe.
Ajme. Tako je…
-Dobro? -Dobro.
Dođi.
Idemo, maleni.
Ne, ne tako.
Prvo mu moraš oprati glavu.
Okreni ga na leđa.
Drži mu glavu iznad vode da mu sapun ne ulazi u oči.
-Razumijem. -Tako je.
-Dosta je. -Upalo je.
Unutra, tako je.
Pogledaj, pere se.
-A Bartholomew? -Kakvo je to ime?
-Ne možeš tako nazvati dijete. -Otmjeno je.
-Bartholomew Steptoe. -Previše nadmeno.
Ne znam u čemu je problem. Albert Winston.
-To je ime. -Neću ga nazvati Albert. Zaboravi.
Evo dobrog imena. Gervaise.
Zvuči poput francuskog sira.
Gervaise je vrlo staro englesko ime.
Kao i Albert.
Neću ga nazvati Albert. Previše je obično.
Moj je sin! Nazvat ću ga kako želim.
Neke filmske zvijezde imaju zgodna imena.
Dirk Steptoe.
Kirk Steptoe.
Klinci će ga zvati Berk Steptoe.
Mora imati ime.
Arbuthnot!
U redu je, samo sam se šalio.
Požuri se. Moramo ga nekako nazvati.
Može Peregrine?
Ne! Albert.
Neću ga zvati Albert. Nikada!
Kako se zove?
Nismo mu još dali ime. Možemo li ga nazvati po vama?
Može? Kako se zovete?
Albert.
Oče, vrijeme je da razgovaramo o Jeremyjevoj budućnosti.
Albertovoj budućnosti!
Albert Jeremy, a kad tebe nema, Jeremy Albert.
Ako će ići u Eaton,
moramo ga odmah prijaviti.
Eaton?
Da, ne sviđaju mi se slamnati šeširi koje nose u Harrowu.
O čemu pričaš? Ne bi primili tvojeg sina u Eatonu.
Ne znam zašto ne. Možeš ići kamo želiš ako imaš novca.
Da, ali nemaš novca.
-Ali ti imaš. -Nećeš dobiti moj novac.
-Za školovanje tvojeg unuka. -Baš me briga. Novac je moj.
Trebat će mu tek s 13 godina. A ti ćeš imati 83 godine.
Potpišemo li ugovor, riješit ćemo se poreza na nasljedstvo.
To i namjeravam. Što duže mogu.
Nećeš živjeti vječno. Čak i ti moraš jednom umrijeti.
Prestani više o smrti.
Znaš da me to uznemiruje.
Neću umrijeti.
Imam još puno godina života. U sjajnoj sam kondiciji.
-Da, znam, ali… -Neću umrijeti.
Vidiš? Jedva si preživio.
Može se dogoditi bilo kad. Dok si na zahodu
ili dok piješ, dok razgovaramo,
bilo kada, u trenu.
A sve će otići za porez.
A Jeremy pred sobom ima cijeli život.
Eaton.
Godina u Gordonstounu. Nekoliko godina u Cambridgeu.
Ravno na Sandhurst.
Kraljevska konjica.
Poručnik „Jiggers“ Steptoe.
Ne vidiš li ga? Ponosnog i uspravnog,
na konju kako jaše središtem grada.
A za sobom vuče kola.
Vuče… Ne!
Bavit će se istim poslom kao i cijela obitelj.
Ne, neće. Neću mu dopustiti. Dobit će priliku.
Neće završiti kao ja.
Imat će sve ono što ja nisam imao.
Ne od mojeg novca.
Neka sam stane na svoje noge, kao i ja.
Ne podržavam nasljeđivanje bogatstva.
Dobro. Nosi se sa svojim novcem!
Ne treba nam. Sam ću to riješiti.
Radit ću po cijele dane.
Taj će dječak imati sve najbolje što novac može kupiti!
To je moj bicikl!
Hajde!
Svi van!
Zar nemate dom?
Svi van!
Tako si fantastičan.
Trčimo vrtom poput medvjedića…
I škakljamo ga ispod…
Tata?
Gdje mi je čaj?
Ajme, već je toliko sati?
Kako je mali Jeremy?
Mali Albert je u dvorištu, na svježem zraku.
Molim?
U kolicima je.
Nije u kolicima, tata.
Naravno da jest. Ja sam ga stavio.
Bio je ovdje. Privezao sam ga.
-Netko ga je uzeo. -Ne!
-Nisi ga smio ovdje ostaviti. -Uvijek to radim.
I tebe sam ostavljao ovdje.
-Tebe nitko nije uzeo. -Da barem jesu!
-Što je to? -Poruka.
„Oprostite, uzela sam ga natrag.
Sad mu mogu pružiti bolje životne šanse od vas.
Hvala vam što ste se brinuli.
P. S.: Nemojte nas tražiti.“
-Kamo ideš? -Tražiti ih.
Neće se izvući s ovim!
-Ali ne znaš gdje je. -Bez brige, doznat ću.
RAGBI KLUB OLD WENTONIANS
Gorko pivo.
Vidi ti to!
Tko ga želi?
Ovamo!
Prokleti fašisti!
Bijedni torijevski propalice.
Kakav grozan sport!
Dovedi ga ovamo!
Drkadžije!
Dolazi ovamo. Možeš izaći kroz prozor.
Bolje bježi, čovječe.
Jesi li dobro?
Dobro sam.
Zašto si došao ovamo?
Bez brige, ne da tebe vidim. Došao sam po dijete.
Pođi kući, Harolde. Molim te.
Dosta mi je za jednu noć.
Samo mi reci gdje je, a ja ću otići po njega.
-Ne, ne možeš. -Nemoj mi to govoriti.
Dijete je moje. Gdje je?
-Gledaj, Harolde… -Zar ne?
Dobro je, ali…
Nisi ga valjda dovela sa sobom na posao!
Nemoj, molim te.
Sve je u redu, draga.
Situacija se smirila. Jesi li dobro?
Ni ono drugo nije bilo moje.
Valjda sam jedini koji je odjednom izgubio dvoje djece.
Crno dijete nisam ni vidio. Znam samo za bijelo.
Sad ima tri godine.
Pitam se kako majka zove Jeremyja.
-Albert, naravno. -Ne budi blesav.
Prijevod titlova: Vedran Pavlić