Restaurarea filmului Roma a fost realizată pornind de la versiunea
pe o peliculă de 35 mm deținută de Titanus la Filmoteca din Bologna.
În 1972, după prima prezentare a filmului la Roma, Fellini,
împreună cu producătorul și scenaristul Bernardino Zapponi,
au decis să scoată câteva secvențe din varianta oferită pe piața internațională.
Astăzi au rămas doar câteva secvențe din documentarea pentru producție
și copia pozitivă de la Deposito Legale aflată la Filmoteca Națională.
Versiunea de față este cea oferită pe piața internațională.
Restaurarea s-a făcut la laboratorul Immagine Ritrovata din Bologna în 2010.
Traducerea și subtitrarea: Dappon (dappon1959.wordpress.com)
- Ne scrie din America. - Ce zice?
Că acolo se mănâncă totul la conservă.
Prima imagine despre Roma a fost aceasta:
o piatră roasă de vreme
care ieșea din pământ în apropierea orașului meu de baștină.
Mai târziu, la școală,
noi băieții, am aflat alte lucruri interesante despre Roma.
Acesta e Rubiconul...
Râul pe care l-a traversat Iulius Cesar spunând: Alea jacta est!
- Descălțați-vă, băieți! - Descălțați-vă...
...și să trecem împreună râul!
Alea jacta est!
- La Roma! - La Roma!
Vă place Mussolini?
Iulius Cesar a riscat și și-a condus armata spre Franța.
Pe atunci francezii se numeau gali, iar Cesar era un om plin de curaj.
Aduceți-mi, atunci, petiția lui Metellus Cimbers!
Iar acum, brațe, vorbiți în locul meu!
Și tu, Brutus...?
Fiul meu...
Iulius Cesar...
Domnule...
Iertați-mă dar... ieri seară ne-ați făcut toți să plângem.
A fost o sărbătoare a artei.
Eternă gratitudine umililor bipezi...
Eternă recunoștință umililor bipezi care trăncănesc întruna...
El a trăncănit, domnule. Mereu trăncănește!
Treziți soldații să ridice armele și să salveze orașul Roma!
Acum o să-i auzim pe descendenții lor trăncănind afară din clasă.
- Încet... Încet. Mai încet! - Întoarceți-vă la locurile voastre!
Nu tolerez această indisciplină. Pentru Dumnezeu, încetați!
Aici nu sunteți pe stradă! Sunteți la școală!
Barbetti! Stacchiotti! Barilazzi! Vă snopesc în bătaie!
In saecula saeculorum, amen. În picioare!
Clopotul.
Șervețelele.
Plecați!
Liniște. Ordine.
Ordine și liniște.
Lupoaica de la Capitoliu. Turnată în bronz.
Santa Maria Maggiore, una din cele patru bazilici romane.
Cavoul Ceciliei Metella de pe Appia Antica.
Arcul lui Constantin.
Altarul Patriei.
San Pietro, cea mai mare catedrală a Sfintei Biserici Mamă.
Închide-l! Să aprindă cineva lumina!
Aprindeți lumina!
Nu vă uitați! Nu vă uitați! E diavolul.
O să ajungeți în infern! Țineți-vă ochii închiși!
- E diavolul! E diavolul! - În picioare!
Închideți ochii!
Dar clopotele sunt glasul lui Dumnezeu.
Signora, trebuie să deschidem radioul!
- Sunt binecuvântările papei. - Adu supa aia, idioato!
- Stai aici! - Severino, sunt binecuvântările papei!
Să-ți pui pe salată binecuvântările papei!
- Rușine! O să ajungi în infern. - Stai aici!
În genunchi, copile! Nu-l asculta pe netrebnicul tău tată!
Vedea-te-aș mort, șobolan bătrân!
Pentru Dumnezeu, oameni buni, nu vă împingeți așa,
sunt locuri pentru toată lumea!
Trei adulți, doi copii și o servitoare.
Cum? Preț întreg pentru servitoare? Măi, să fie!
- Tăceți din gură! - Adele, vezi de copilul ăla!
Carmela, copilul!
Pune-mi haina în cuier și vino după mine! Scuzați-mă...
Dar astăzi avem trei spectacole. Veniți mai târziu!
Fie ca zeii să-ți surâdă, Pompei...
Am venit să-mi iau rămas bun.
Cu aventuriera aia? Cu Priscilla creștina?
Sunt generos din fire. Dar răzbunarea e ispititoare.
- Fiți atenți, amândoi! - Totuși, eu o iubesc.
Nu! Nu! Îndurare!
Fie-vă milă! Lăsați-mă!
Mai sunt niște locuri. Aici! Repede! Adele! Leonina! Stați acolo!
- Soția mea a blestemat locul ăla. - Blestemele nu s-au legat.
Carmela, copilul!
Domnule, ești un țărănoi, un bădăran, un mitocan!
Se vede că nu știi cine sunt eu. Sunt directorul școlii!
Directorul, pricepi?
Roma. Parada sportivă din 28 octombrie
s-a desfășurat într-o atmosferă de entuziasm.
Întregul orașul s-a adunat acolo ca să-și proclame încrederea
în destinul glorios și de nezdruncinat al patriei imperiale.
Excelența Sa, S. De Carolis a participat la săritura prin cerc.
Ce om extraordinar!
Fii lupoaicei și tinerii Italiei s-au adunat pe plajele Romei
și au defilat pe cântece revoluționare
participând apoi la o masă compusă din pâine, specialități naționale de brânză
și ceai fierbinte.
Florența: Razele soarelui nostru de primăvară
par să zâmbească încălzind zidurile Palatului Pitti.
Doamna aceasta e soția farmacistului.
Toți spuneau despre ea că e mai rea decât Messalina.
Și nu trebuie să te masturbezi. De asta e frumoasă Roma.
E mare și nimeni nu te cunoaște. Ești liber să vii și să pleci...
Dar femeile romane? Cum sunt?
Femeile romane? Au un cur uite atâta...
Nu te mai fâțâi atâta și piei din drumul meu!
Nu te agita, stai liniștit, plec.
Luați bilete de loterie!
- Ia spune, băiete, ai nevoie de un ghid? - Nu, mulțumesc. Am deja unul.
Atunci să-ți fac cadou un cupon din lână englezească clasa întâi.
- Unde pleci? Ai unde dormi la noapte? - La Via Albalonga.
Am o cameră cu intrare separată și o puștoaică franțuzoaică drăguță foc.
Mulțumesc, nu. Bună ziua.
Hotel Dragoni. Hotel Dragoni!
Carne de mânzat la 8 lire kilogramul. Ce-o să se aleagă de lumea asta?
Cum se zice, poți fi sigur doar de două lucruri.
Așa e! De moarte și de taxe.
- Fiți amabilă, familia Palletta? - Etajul patru.
- Ascensorul e stricat. - Mulțumesc.
David, te rup în bătaie.
Proasto!
Mereu greșești.
Familia Palletta, unde...?
Mulțumesc.
Îmi zice: Îți bați joc de mine sau ești prost?
Zic: Ce vrei să spui?
Zice: Atunci glumești... Eu zic: Ce vrei să spui?
- Și? - Cum adică, și?
La orele 13 se va organiza un serviciu solemn, militar și religios.
Am să azvârlu pe fereastră mâța aia!
Vor fi prezenți Excelența Sa, contele Racobelli
și monseniorul Troisi Ragusa care reprezintă Sfântul Scaun.
Hei, ascultă puțin...
Ciao. O chemi pe mama ta?
Se poate?
E cineva?
Signora?
Antonietta! Am făcut!
- Mai stai puțin acolo, vin imediat! - Am făcut! Am făcut!
Signora, a venit un tânăr...
Mama lui v-a trimis scrisoarea aia din Nord.
Să-l invit înăuntru?
Bună ziua.
Făceam niște paste. Dați-mi voie, vă ajut eu!
- Veniți... Veniți după mine. - Mulțumesc.
Vă rog, faceți-vă comod...
Signora nu se simte prea bine. Veniți, veniți...
I s-a inflamat un ovar.
O să le las aici, da? Veniți să vă arăt casa! Veniți...
Veniți, veniți, acomodați-vă...
Sper că nu vă deranjează copilașii, pentru că sunt mulți aici.
Aceasta e sufrageria. Stil florentin. Frumoasă, nu?
- El e băiatul cel mare al doamnei. - Cine e?
Urmează să lucreze ca funcționar.
- Cine te-a pus să de duci la plajă? - Bună ziua.
- De ce să nu mă fi dus? - Și a trebuit să te duci la amiază?
- Atunci când? - Bietul meu copil...
V-a ars soarele, nu?
- Aveți febră? - Așa cred...
- Frumoasă cămașă. - Mulțumesc.
Vă e frică de chinezi? Este unul în casă și poate folosi bucătăria!
Se poate? De ce nu deschizi fereastra când gătești? Doamne, ce pute aici!
Sos bucatini matriciana, l-am făcut eu. Tu mănânci?
- Nu, mulțumesc. - Foarte bun. Bun...
Lasă-mă să ies de aici până nu mi se face rău!
Bucatini matriciana! Pentru porci...
Signora, să-i arăt și bucătăria?
- Da, scumpa mea, arată-i și bucătăria! - Veniți, veniți...
O, mama mia, cu ce-am greșit ca să merit atâta suferință?
Bucătăria e aici.
- Te rog.... - Vă rog, acomodați-vă...
Antonietta, am făcut!
- Am făcut! Am făcut! - Ce strigi așa? Am înțeles, ai făcut!
Un moment.
- Ciao. - Bună ziua, domnule.
- Ce mi-ai adus? - Ce-ai fi vrut să-ți aduc?
Ce ziceți? O să fie război?
- Vrei s-o vezi pe bunicuța? - Sigur. De asta am venit aici.
Vino cu mine!
E mai mică decât noi, copiii.
Bunicuțo! Uite cine e aici! Uite cine e aici!
- Fii binecuvântat. - Mulțumesc, la fel și dumneavoastră.
Pun pariu că bunicuța ta nu e așa de mică!
Aici ce este?
Asta e camera mea. Încă n-am dereticat.
- E foarte însorită. - Lasă foarfecele alea jos!
Bună ziua.
- Eu sunt Landi. Marco Landi. - Bună ziua.
- Nu mă recunoașteți? - Mi se pare că...
Am debutat în rolul lui Camerini și am lucrat mult cu Gennaro Righelli.
Am jucat rolul bon-vivantului.
Am fost majordomul din Amor nebun.
- Da, sigur. - Dar sunteți mult prea tânăr.
- N-aveți cum să vă amintiți. - Nu, îmi amintesc.
Sunteți jurnalist, nu-i așa?
- Dacă vreți, vă pot acorda un interviu. - Da, sigur, dar încă nu lucrez.
Prieteni, avem un jurnalist...
- Bună ziua. - Bună ziua.
- Bănuiesc că veți locui aici. Nu-i așa? - Poftă bună.
Refuz să cred
că adevăratul popor al Marii Britanii care ne-a fost întotdeauna prieten
vrea să ducă Europa spre o catastrofă
luând apărarea unei țări africane...
Asemănarea e impresionantă.
...stigmatizată de întreaga lume și fără nicio urmă de civilizație...
împotriva acestei națiuni de eroi, artiști, poeți, sfinți, navigatori.
- Lucreția! - Ce dorești, mamă?
Trimite-l pe tânărul domn aici, vreau să-l văd!
- Vrea să-l vadă, Antonietta... - Bine.
Domnule, signora vrea să vă vadă!
Dacă Mediterana e o scurtătură pentru Anglia
și o zonă permanentă pentru Rusia, pentru noi, italienii, e vitală.
Stai potolit un un minut, altfel ai să mă lovești!
- Se poate? - Se poate?
Da, intră... Să intre și el...
Ce tânăr ești... Și ce distins...
O să vezi, o să-ți placă aici, la noi.
Mama ta mi-a scris, biata de ea.
- I-ai arătata casa? - Cum să nu i-o arăt? I-a plăcut mult.
Bine, bravo. Pari un băiat de treabă. Acum poți să pleci.
Încă un lucru, până nu uit.
Uită-te în ochii mei! Să nu pângărești casa asta.
Ne-am înțeles? Noi mergem la biserică.
Îi respectăm pe ceilalți și așteptăm la rândul nostru respect.
Eu n-aș intra în casa ta ca să fac ceva necuviincios.
Așadar, să trăim în bună înțelegere și să nu ne spargem unul altuia capul!
Mama, astăzi nu mănânc...
Nu ți-e foame, fiule?
- Uite în ce hal arăți... - Vreau să mă întind lângă tine, mama.
Nu puteai să rămâi acasă?
Am adus cu noi două fete. Ce mai vrei, să te arunc în cuptor?
Apoi vrem să mâncăm la Ostia.
Ascultați! Luați loc cu noi!
Marcello, adu-i un scaun! Acum faceți parte din familie.
Am să-i fac loc lângă prietenii mei, da?
- Coca e subțire! - Ba nu!
Nu se poate, aici o să stea copilul!
Du-te... Du-te și ia loc.
Știi cum se spune: Diavolul ține companie oricui mănâncă singur.
Bucatini matriciana, cannolicchi brânză cu ardei iute, macaroane în sos picant.
- Ia macaroane în sos picant. - Lasă-mă să mă hotărăsc singur.
- Tu ce zici? - Ascultă-mi sfatul, brânză cu ardei iute.
Brânză cu sos de ardei iute am mâncat ieri dimineață. Ce mai aveți?
Atunci luați rigatoni în sos de anșoa.
Ajunge, scoate guma aia! O să mâncăm acum. Și stai potolită.
Fettuccine cu măruntaie de pui, și apoi, specialitatea noastră.
- Rinichi, burtă, melci, carne de vițel. - Poate schiaffonati?
Aș putea să le încerc.
Adu-mi o porție mică pentru că am avut probleme cu stomacul toată noaptea.
Mama a stat numai în bucătărie. A făcut pajata.
- Ascultă sfatul meu, ia o pajata. - Ce-i aia, pajata?
Mațe de vițel umplute cu lapte.
Remo îl recomandă pentru tânărul domn.
Mâncați, mâncați de aici... Ăștia nu sunt melci, sunt porumbei.
Giggetto, unde sunt bananele?
Îmi pare rău, signora, s-au terminat. Mai am una singură...
- Bine, adu-mi-o pe aia una. - Crezi că am înnebunit?
- Cine-i aia, fiica lui Lallo? - Dar a cui crezi că e, a preotului?
Atât de mare a crescut, frumoasa? Nu știi care e obrazul și care e fundul!
Am visat cu biata mătușa Judy și i-am cerut numerele câștigătoare.
Apoi a prăjit broccoli cu frunze de mentă. Ar trebui să guști și tu.
Știi cum se spune: Cu cât mănânci mai mult, cu atât te caci mai mult.
Ți-am spus să nu-i dai să mănânce măruntaie. De ieri dimineață are febră.
Bine, atunci dă-i niște melci.
Uite-l pe farmacist!
- Aproape că a murit după ele. - Atunci cred că o să mor și eu...
Dați-i să bea ceva, altfel n-o să-i tacă fleanca...
- Sănătate! - Bea... Bea...
Hei, Verna! Vino jos!
Coboară! Uită ce-a fost aseară și vino jos...
Vino aici până nu-ți trag o mamă de bătaie! Vino jos!
Spune-i sorei tale să coboare aici până nu mă duc la ea s-o arunc peste balcon!
Ți-am spus să-mi aduci o porție mică. În farfuria asta nu e nimic!
Ăștia-s de pe altă lume, doamnă Rossi.
- Așa, băiete. Poftă bună tuturor! - Mulțumim.
- Poftă bună. - Mulțumesc. Spune mulțumesc.
Încet. Nu mânca așa de repede, ai să te îneci!
Nimeni nu-ți ia farfuria din față.
Nu mi-e bine, de ieri dimineață simt că mi-a rămas ceva în stomac.
Ia spune-mi, îți place fotbalul?
- Silvano! Uite-o, am adus-o aici! - În sfârșit...
A venit regina cea îmbufnată... Ai venit...
Ce e? Acum ce mai vrea?
- Haide, hai să ne-mpăcăm. Haide! - Lasă-mă-n pace...
Deschide gurița, haide... Deschide gurița...
- Prostuțo ce ești... - Tu ești prost.
- Nu eu, tu ești... - Ba tu ești prost...
Amândoi sunteți niște proști.
Sunt prea multe frunze de mentă în melci, Rosa.
- Ce vrei? - Și nu-i destul ardei iute...
Gustă asta, e una din specialitățile noastre faimoase.
Îți arăt eu cum se mănâncă. Privește cu atenție!
Uite așa...
Încă o mușcătură și ești ca o dinamită. Întreab-o pe prietena ta.
Eu nu mănânc niciodată melci la restaurant.
Doar când îi gătesc eu singură pentru că îi las la înmuiat timp de patru zile.
După aia poți să-i sugi bine. Nu ca ăștia...
În Roma avem o vorbă:
Nu contează ce mănânci, oricum, tot căcat faci.
Da, dar ce mănânci are gust de căcat!
Scuze...
Mary avea o oaie mititică Cu care se duse la culcărică.
Oaia se dovedi a fi berbecuț, Iar Mary a avut un miel micuț
Unde a învățat chestia asta? Auziți ce spune...
Ce fel de mamă ești tu, s-o înveți chestia asta?
- Tu ai învățat-o, nu eu! - Cum, eu?! Eu n-am învățat-o nimic.
Pinocchio avea un nas lung, La fel de lung ca pușca lui!
Maestro, dă-mi un la!
Hai, cântați împreună cu mine!
Bine, bine, vin acum. Torquato, adu ceva de băut pentru tipul ăsta!
- Adun niște bani pentru orfani. - Ți-am dat anul trecut.
Dă-mi chestia aia. O servesc eu. Ce ziceți de asta?
Și ar fi bine s-o mâncați pe toată. Noi nu obișnuim să lăsăm în farfurie.
- Asta da! - Stați liniștiți!
Și despre Roma de astăzi?
Ce impresie face ea unui vizitator care vine aici pentru prima oară?
Să zicem că vine cu mașina, pe autostradă
și o ia pe inevitabila șosea de centură
care înconjoară orașul ca inelele lui Saturn?
Scaratti, mijlocaș?
Doamne! Și când o să câștigăm?
Cinci la zero!
- Nici nu-i rău... - Spune-i-o maică-tii!
Las-o moartă...
Unde naiba se duc?
- Mai durează mult? - Suntem gata într-un minut.
Începe să plouă.
- E grea viața... - Ține-o tot așa!
Țigani împuțiți, vă batem de vă căcați pe voi, astăzi!
Du-te și adu-o pe soră-ta ca să-i facem felul!
Ascultă... Mă auzi? Ridică mai sus carul!
Dați-i drumul!
Dați-i drumul! Dați-i drumul!
Dați un picior în fund clasei conducătoare!
Pino?
- Spune-mi, ce vezi? - Piazza di Siena.
Văd sosind un autobuz plin de turiști. Ce fac, îl urmăresc?
Da, vezi dacă poți...
- Vrei o fotografie? Ți-o fac eu. - O, mulțumesc.
Ești o femeie frumoasă. O să iasă o fotografie frumoasă.
Așa, nu te mișca... Zâmbește.
Pino?
Ce mai ai în cadru acum? Ce vezi?
- Cupole și turnuri frumoase. - E frumos, aici sus. Se vede tot orașul.
Piețele, străzile, oamenii care merg la lucru.
Dacă vezi oameni care se duc la lucru, înseamnă că nu e Roma.
Dispari...
Te-ai cocoțat prea sus, probabil că vezi un alt oraș.
Asta se spune despre romani, și uită-te cum curge sudoarea din noi toată ziua.
Ce fel de Roma e asta?! Toți au luat-o razna, aleargă, se grăbesc!
Oamenii arată jalnic. Fiindcă adevărații romani au dispărut.
Spuneți dacă nu! Uitați-vă în jurul vostru!
Nu vezi decât hipioți îngălați, studenți care n-au niciun chef să studieze,
travestiți, drogați, tot felul de scelerați...
Nu-i vedeți pentru că acest film va rula în străinătate.
Dacă vedeți pederaști, femei de stradă, aspecte negative,
ce-o să mai gândiți despre iubita noastră Roma?
- Pino! - Ce este?
Ne întrebam dacă filmul acesta pe care intenționați să-l faceți despre Roma
prezintă în mod obiectiv problemele dramatice și eterne ale societății de azi.
Evident, nu ne referim numai la problemele educației.
Problemele de muncă, de exemplu, problemele din fabrici, lipsa de locuințe.
N-am vrea să vedem aceeași Romă veche și colorată, indolentă, murdară.
prezentată în imagini stupide și comerciale. Roma nu e așa...
Eu cred că oamenii trebuie arătați cum sunt.
- Pino, acum ce vezi? - Gara și o cupolă mai mică.
Da, trebuie să fie cupola vechiului teatru Barafonda.
Asta mi-ar plăcea să povestesc în film!
Un spectacol de varietăți la Teatrul Barafonda
cum era acum 30 de ani, în primii ani ai războiului.
Hei, față de cur! Și tu ești aici?
Trage-ți picioroangele alea...
Ce mai zici, Spino? Ce mai învârți?
Dă-mi un foc!
Doar pentru că ai mâncat niște cioburi nu înseamnă că ești din sticlă!
N-ai ce să-i faci. N-a văzut în viața lui așa ceva.
Lasă privirea aia tăioasă. S-ar putea să te rănești.
Ia-le de aici!
- Hei, Ciriola, ce zici de aia? - Omule, e bine făcută.
Hei, Pericle! Pericle!
- Ding-Dong. Ce vrei? - Bagă-ți reflectorul ăla în cur!
Iată-mă! Doamnelor și domnilor, bună seara.
Cei mai mulți actori de comedie încep cu o glumă sau două înainte de...
Dă-te jos de pe scenă...
Eu n-am să vă spun glume pentru că nu mă pricep la asta.
Am să imit, în schimb, câteva persoane.
După formidabilul succes pe scenele teatrelor
Roccasecca, Frascati, Marino, Zagarolo,
am avut marea onoare de a juca în fața... carabinierilor.
Bine, începem imediat. Un moment...
Mai întâi voi imita un om care a mâncat prea mult.
Am zis să te dai jos de pe scenă...
Acum voi imita o altă persoană...
Ce-i cu tine, ești surd? Omul a zis să te cari.
- Stai jos, gură-mare! - A doua persoană.
O domnișoară care face duș. Maestro!
Hei, fă-ne hatârul și cară-te!
- Da, cară-te! - Cară-te!
De ce să mă car?
Am dreptul să-mi câștig pâinea ca oricare altul!
- Valea! - Bine, dacă nu pleci tu, plecăm noi!
Noi o să ne prefacem că ne-a plăcut, iar tu te prefaci că ai terminat, bine?
- Eu sunt ceea ce se cheamă stilat. - Stilat, nestilat pe deasupra și puți!
Iată că aveți niște saturnalii moderne, spectacolul de varietăți.
După cum vezi, e o combinație între circus maximus și bordel.
Ascultă, dacă începi să vorbești porcos, eu am plecat.
Dar ce-am spus? Am pomenit de bordel.
Și Proust, în A la recherche... ne dă o lungă descriere a unei case de plăceri.
O, tu și cu blestematul tău de Proust!
- Dar și eu trebuie să lucrez! - Ai dreptate, du-te și caută-ți de lucru!
Hei, maestro, sschimbă muzica!
Ăștia au umor...
Mă fac să mă prăpădesc de râs...
Mă doare burta de atâta râs!
Blestemaților! De ce nu ne lăsați să ne bucurăm că am venit la teatru?
- Omul e un artist adevărat, doamnă. - Fugi de-aci!
- Am auzit un zgomot ușor... - Ușor... Ușor...
- Venit din public... - Din public...
- De ce nu pleci dacă nu-ți place? - Ascultă, doamnă, ce-ai cu mine?
Unii oameni n-ar trebui lăsați să intre aici.
Am luat bilet ca să văd spectacolul. Așa că ține-ți gura și lasă-mă să-l văd!
Ce-ai de gând? Să strici tuturor seara asta?
Dacă nu te distrezi, du-te acasă și joacă-te singur!
Pupă-mă-n fund!
- Fă... - Signora, ce faci!?
- Ar trebui să-ți fie rușine. - E și el, om.
Și noi suntem oameni, dar nu ne facem nevoile pe unde apucăm.
Poate vrei să se trezească cu poșeta mea peste față!
Blestematule!
Ascultă, măgarule! O să capeți câteva peste cap!
Îți filează o lampă? Eu n-am făcut nimic.
Altcineva a fost.
Te-am văzut cum aruncai cu boabe de fasole în mine!
- Iar începi? Ți-am spus, nu eu am fost! - Am să-ți tai mâinile! Pe amândouă!
- Ciocu mic, cheliosule! - Hei, maestro...
Vezi dacă poți să cânți asta...
- Pune-ți dop la cur! - Dar asta?
Pune-i și mă-tii unul!
Acum urmează cel mai frumos moment. Liniște!
Ora diletantului!
Unde a dispărut uriașul ăla? Ăla înalt și musculos?
Acum un minut era aici.
- Te-a strâmtat careva? - Nu.
- Născut prematur? - Da.
Dacă mă întrebați pe mine, tipul ăsta s-a născut înainte de a fi conceput.
- Cum te cheamă? - Alvaro.
- Și ce faci? - Dansez.
- Da, dar ce faci în afară de asta? - Sunt electrician.
Electrician! Și ai învățat să dansezi de la șocurile alea?
Am înțeles... Urmează Alvaro!
Îl voi imita pe Fred Astaire.
Ajutor!
Mi-e rău!
Ajutor!
Mi-e rău! Ajutor!
Hei, Chiodo, aici e!
- Aici e. Dă-mi-o... - Unde?
Acolo... Dă-mi-o! Dă-mi-o...
- Lasă-mă pe mine... - Arunc-o!
Fă-ți și tu un frac, Fred Astaire...
Pe asta s-o mănânci la cină! Un marș, maestro...
Dacă mi-ai fi aruncat-o mie, sigur ai fi mâncat-o tu!
- Mustața lu tac-tu! - Măcar al meu nu era dus cu pluta.
Să-ți fie de bine. Mă ocup și de tine, mai târziu.
Vino, draga mea, vino aici...
- Cum te cheamă? - Loredana Fiorini.
- Și ce-o să cânți? - Tu mi-ai furat inima.
Tu mi-ai furat inima. Măgarilor!
- Întoarce-te la W.C., rahatule! - Trage apa după tine!
Ai un chibrit, tinere? Nu înțeleg de ce-au lăsat-o să cânte...
Nu era mai bine dacă stătea acasă și spăla vasele, fetița asta?
Mulțumesc.
N-are niciun pic de talent...
Îmi pare rău pentru biata fată.
Iartă-mă că te-am deranjat.
- Vreau să vorbesc cu tine un minut. - Dar ce vrei?
- Numai două minute. - Cred că m-ai confundat cu altcineva.
- Eu n-am făcut nimic. Faci o greșeală! - Hai, hai...
Și acum, pentru voi, Trio Fizza!
Am spus Fizza (fâșâit) și nu ceea ce au înțeles mințile voastre murdare.
Dezmățaților...
Trapul poneilor!
Tăceți!
- Trapul poneilor! - De ce vrei s-asculți Trapul poneilor?
Îmi place Trapul poneilor. E un cântec drăguț.
Hei, Orestes, ajută-mă puțin...
Atenție! Vă rog, toată lumea! Atenție!
Întrerupem spectacolul pentru câteva minute ca să vă dăm câteva vești bune.
Patria, înainte de toate!
La radio s-a transmis următorul buletin de știri de război
pe care vi-l citesc. În picioare!
Atacul asupra Siciliei pe care inamicul l-a inițiat noaptea trecută
cu sprijinul forțele navale și aeriene și prin lansarea de trupele de parașutiști
a fost respins de forțele noastre armate aliate
care apără o lungă fâșie din Sud Estul țării.
Artileria italiană și germană
a doborât șapte avioane și a avariat trei nave de război.
Acest atac trădător împotriva pământului sacru al patriei
va fi respins, iar trupele inamice vor fi aruncate în mare
pentru gloria patriei noastre și a Ducelui!
Trăiască Italia! Vă rog...
Frumoaselor!
Frumoaselor, unde ați fost până acum? Uite ce tinere și frumoase sunt!
- Gata, acum ajunge! Acum stai jos! - Ce pot să fac dacă-mi plac femeile?
- Ai grijă cum vorbești cu tatăl meu! - Eu aș sta jos dacă aș fi în locul tău!
Așa...
M-am îndrăgostit de tine, îngerul meu! Și de fundul tău minunat!
Nu se aude sirena?
E alarmă aeriană!
Spectatorii sunt rugați să se îndrepte spre adăposturile anti aeriene
la numărul 104. 104!
Al cui e copilul ăsta? Cine mi-a dat copilul ăsta mic?
Vă rog să rămâneți calmi. Vă rog să rămâneți calmi.
- Romolo! Balerinele! - Aici! Aici!
Lumina!
Cât e ceasul?
Aproape că aș fi adormit, dacă nu era idiotul ăla.
Scuză-mă, ce-ai spus? Dacă nu era idiotul ăla?
Eu n-am spus nimic...
Vorbește mai clar. Ce-ai vrut să spui?
- N-a vrut să spună nimic... - N-am vrut să spun nimic.
E intolerabil!
Unora ar trebui să le fie rușine.
Mai ales acum, când patria e mai unită ca niciodată pentru a obține victoria,
mai auzi încă discursuri defetiste!
Să-ți fie rușine!
Italia fascistă! Ducele!
Iată singura noastră speranță!
- Trebuie să învingem! - Da.
- Și vom învinge! - Da.
Vreți o țigară?
Fumatul mi-a distrus vocea. Nu face bine.
- Dumneavoastră cântați? - Da.
Am învățat să cânt în orașul meu, Dusseldorf.
Sunteți de mult în Italia?
Da, am fost la Roma, Milano, Bergamo, Como.
Acesta... Hans, băiatul cel mare.
E drăguț...
Acesta... soțul meu, în Rusia... Wehrmacht.
Adio!
Vii să te odihnești puțin la mine?
Pensiunea mea e aproape.
N-o să ne bombardeze atâta timp cât e papa în Roma.
- Noapte bună, Anita. - Poți să spui Bună dimineața.
- Ce-a fost bubuitura asta? - Dumnezeule...
Ne bombardează!
Ajutor! Ajutor!
Ajutați-mă... Am fost bombardați!
Ajutor!
Casa lui Alberto e la pământ! Copilașii!
Ajutor!
Pot să trag câteva cadre aici?
Dacă așa crezi, dă-i drumul...
E un colț de mamut, perfect conservat.
L-am descoperit în timpul construcțiilor la stația din Piazza Re di Roma.
A fost deja cerut de Muzeul Capitolina.
Mergem jos? Pe aici, vă rog...
Pino!
Ce-a spus?
Pământul de sub Roma e plin de surprize.
La fiecare sută de metri dăm peste vestigii importante.
Iar munca, este, firește, încetinită.
E un contract foarte dificil.
Dorim să rezolvăm problema traficului urban
printr-un metrou cum este în Monaco sau la Dublin,
dar aici solul are opt straturi
și a trebuit să ne transformăm în arheologi, în speologi...
Prima oară când s-a vorbit
despre necesitatea construirii unui metrou în Roma,
a fost în 1871.
- 1971. - Nu, exact acum o sută de ani.
Birocrația romană e mai surprinzătoare chiar și decât pământul de sub Roma.
Hârtiile care au circulat între noi și municipalitatea Romei
sunt suficiente ca să acopere toată lungimea metroului.
În acest moment trecem pe sub cartierul Appio.
Agenore... Agenore, ce-i asta?
- Mama mia, e cutremur! - Dumnezeule!
Agenore! Dumnezeule... Dumnezeule!
Clădirile de deasupra încep să crape.
Hei, Mike, am filmat tot. Privește!
Unde suntem acum?
Sub Appia Antica, nu departe de poarta San Sebastiano.
La stânga puteți auzi mugetul unui adevărat râu subteran.
Iese la suprafață la vreo zece kilometri de aici,
în localitatea Cessati Spiriti.
Când o să fie gata toată rețeaua metropolitană?
Nu știu.
- Câte ore se lucrează în subteran? - Zece ore, cred.
Va trebui să schimbăm din nou direcția.
La stânga puteți vedea o necropolă cu 400 de schelete.
Al treilea strat.
Linia 22!
Rinaldo, a căzut curentul în canalul drept!
Stop!
Domnule inginer, cred că am dat peste o altă încăpere subterană.
E semnalat pe emițător de două zile.
Trebuie să întrerupem iarăși lucrările, domnule inginer.
- Ce s-a întâmplat? - Veniți să vedeți emițătorul!
Du flacăra de tăiat la numărul trei!
Avem o încăpere mai mare decât cea de la Colina Alban!
Ce este, Amirildo? Ce ai, te simți rău?
Nu știu...
Ragu, rotorul din dreapta!
Rotorul din dreapta, Ragu!
Hei! Opriți perforatorul!
Lucrurile stau așa:
deocamdată știm că există o încăpere de cealaltă parte.
Arheologii ne vor obliga să suspendăm lucrările pentru câteva luni.
Ar putea fi o cavernă sau niște catacombe.
Am putea încerca să străpungem peretele, dar cu foarte mare atenție.
Porniți freza!
- Opriți freza! - Opriți freza!
Domnule inginer, pe aici se poate coborî.
O casă romană...
de acum 2000 de ani.
- Michael, uită-te la fețele lor! - Nu-ți scoate masca...
Parcă se uită la noi...
Priviți! Îndreaptă lumina într-acolo!
Acolo!
Hei! Veniți să vedeți ceva! Ce se întâmplă?
Frescele se decolorează.
Din cauza aerului de afară. Michael!
Michael! Aerul proaspăt distruge frescele!
Nu! Priviți ce dezastru!
Michael! Ce-am putea să facem? Trebuie să facem ceva!
Faceți ceva!
Pentru acești tineri deziluzionați
care se adună unul lângă altul ca și cățelușii,
dragostea nu e o problemă.
Poate că o fac, poate că nu.
Dar e sigur că nu e o dilemă atât de complicată cum era pentru noi cândva,
când dorințele noastre mistuitoare
ne împingeau să frecventăm casele de toleranță.
Îți aduci aminte?
Hai, mișcă-te!
Nu vă mai prostiți așa, trântorilor!
Parcă acum ați fi ieșit din închisoare. Mergeți să v-o puneți cu mamele voastre!
Tu unde te duci? Câți ani ai? Să-ți văd buletinul!
Dați-i drumul! Mișcați-vă! Sus, în camere!
Haideți, cine vrea să fie primul?
Haideți! Haideți! Nu vedeți ce limbă are?
Haideți, băieți, hotărâți-vă odată!
Curaj, ce-i cu voi? Ați adormit cu toții în picioare?
Ajunge cu prostiile astea!
Îndată am să sting lumina și am vă iau pe toți la bătaie!
Ce curge prin venele voastre, sânge sau apă?
Fiecare din fetele astea e o artistă, nu vedeți?
- Acum mișcați-vă fundul sus! - Merg eu, lăsați-mă să trec...
Mergeți sus, tinereilor! În cameră!
Curaj, băieți! Domnișoarele vă așteaptă acolo.
Teresa! Unde naiba e cafeaua mea?
Vine acum. Am comandat-o deja.
Vrei să vii cu mine? Da sau nu? Hai, marinarule...
Cine vrea să doarmă cu mine? Nu vreau să dorm singură.
Hai, Rita, întoarce-te...
Nu te-aș lua nici dacă mi-ai da de mâncare timp de o lună.
Ce-ar fi să te duci să iei primul tren și să te întorci la Napoli, necioplitule?
Hai, scumpule!
În loc să stați aici să frecați menta, mai bine mergeți și faceți-o acasă!
Ce bărbați sunteți voi?
Dacă mai așteptați mult, vi se înmoaie și nici pisica n-o s-o mai mănânce.
E ora închiderii.
Toate domnișoarele sunt frumoase, toate sunt artiste!
- Dolores s-a întors? - S-a dus să mănânce ceva.
Cine vrea să vină sus cu mândria Florenței?
Bravo, băiete!
Uitați-vă aici! Țâțele astea cântăresc 20 de kile fiecare.
Ce caută o cățea urâtă și schiloadă ca tine aici?
De ce nu te duci sus cu ea? Ai venit să-ți bați joc de o fată care muncește?
- Doi. - Am destulă minte ca să chem poliția.
Vă arunc pe scări câte trei deodată, ticăloșilor!
Haideți! Haideți, haideți, haideți!
Iar începe. De câte ori plouă, o apucă istericalele.
- Marcella! Ai grijă la unghiile ei! - Bine. Cine e următoarea mea victimă?
Cățea hoață!
Nives, calmează-te. Vrei să urci cu mine, domnule?
Să mergem... Haide...
Tăceți din gură! În seara asta vă faceți bagajele și plecați!
Două maimuțe!
- Lăsați-o pe doamna să treacă! - Ce-i cu prostiile astea?
Te crezi carabinier? Nu mai da atâtea ordine!
Doamnelor, urcați în camerele voastre.
Domnilor, vă rog să mă ascultați. Toată lumea afară!
Doamnele se duc la masă.
Închidem.
Stingeți lumina! Închidem.
Ieșiți la aer curat! Am închis. Afară!
Gata! E timpul să mergeți acasă.
Toată lumea afară! E timpul să mergeți acasă.
Gata, tipule! Tai-o! Nu sunt sora ta.
Nu se știe de ce trăim
Și de ce naiba nu murim...
Dar acolo mai erau și case de lux
care îți făceau să-ți bată inima cu teamă și emoție.
Ia loc, ia loc...
Ei? De ce sunteți toți așa de tăcuți? Asta nu s-a mai întâmplat până acum.
Haideți, cine vrea să vină în camera mea pentru o partidă de șah?
Ce mai faci, astăzi nu mă iubești?
De dimineață m-am trezit plină de pofte. Domnilor, cine vrea să fie primul?
Iată-mă!
Abia aștept să mă întorc în camera mea. Să nu mai pierdem vremea!
Haideți! Haideți...
- Copilași, vă e frică de mama? - Ultima ocazie, băieți.
Am plecat în pat. Ultima ocazie, băieți.
M-am încins toată! M-am încins toată!
Unde naiba vă credeți? Doar nu sunteți la voi acasă.
- Hotărâți-vă! - Nu vreau decât un bărbat bun.
Haideți! Sunt spanioloaică și sunt fierbinte.
Haideți, băieți!
- Haideți! Haideți! - Haideți...
O, copilașii mei, vă e rușine...?
Cine v-a legat de picioare? Tati, uită-te dacă mi-a intrat ceva în ochi!
Unde e micul și drăguțul meu marinar? Cine o să se suie pe corabia mea?
Unde e micul și drăguțul meu marinar?
Sunt foarte încinsă, nici nu mai pot să gândesc limpede!
Luați pe oricine doriți! Haideți și nu vă mai codiți atâta.
Te-am mai văzut pe aici, bădăranule!
Domnilor, să vă fie rușine...
De ce le lăsați să aștepte pe aceste fete frumoase?
Liber! S-a închis!
Dar trebuie să trăiesc!
Nu, deocamdată nu. N-am de gând să-mi pierd slujba din cauza ta.
La naiba! O fi vreo sculă mare...
Domnilor, vă rog să rămâneți la locurile voastre
și nu ieșiți din încăpere în următoarele cinci minute.
Vă mulțumesc.
Am înțeles.
Domnișoarelor, vă rog să urcați în camerele voastre.
Mai repede... Mulțumesc.
- Cine vine, primarul? - Cine știe? Poate că da.
Cine știe cine o să fie?
Cine o să fie...? Cine știe?!
Experiența, draga mea. Asta contează în viață.
Dacă fiul tău ar avea experiență, toate i-ar merge bine.
Cred că negriciosul ăla te vrea.
Dar dacă fiul tău n-are experiență, o dă în bară,
nu-i așa?
- E adevărat. - Dolores are întotdeauna dreptate.
Nu chiar întotdeauna.
Ciao...
Ești foarte frumoasă, știi?
- De unde ești? - Din Santa Maria la Bruna.
- Unde e asta? - Lângă Pompei.
- Acela e fiul tău? - Da, e fiul meu.
Dar tu ești de mult...?
De doi ani.
Ascultă... Scuză-mă... Cum se face că...?
La dracu!
Mă simțeam foarte singură, iar Assuntina mi-a spus: Vino la noi!
O să-ți placă, ai să vezi. Te prezint eu.
Mă închei?
Ca să spun drept, nu pot să mă plâng.
Signora mă place și nu-mi lipsește nimic.
Asta înseamnă că nu-ți dorești să pleci de aici?
Ca să fac ce?
Dar tu nu te-ai îndrăgostit niciodată? N-ai întâlnit pe nimeni cu care...?
Cum să nu? Și ăsta e rezultatul...
Ascultă... Nu ne-am putea întâlni cândva...?
Tu nu ieși niciodată de aici?
Dimineața... Când vrei tu...
Am putea să luăm masa... pe plajă.
Vorbesc serios, mi-ar plăcea să te scot de aici.
Hai să ne întâlnim!
Mâine...? Poimâine...?
Probabil că ați auzit vorbindu-se de Principesa Domitilla.
Mama ei era Fabiola, bunicul ei era Eugenio,
iar strămoșii ei îndepărtați s-au născut cu toții în acest palat vechi
în care astăzi Domitilla locuiește singură.
Salvatore! Domenico!
N-ați auzit trăsura? A ajuns.
Mergeți!
În sfârșit!
Eminență, vă mulțumesc. Vă mulțumesc mult.
Principesă...
Sus. Sus... Îmi face plăcere să vă revăd.
Bună seara.
Sper că sunteți cu toții bine, prin grația lui Dumnezeu.
Tu ești Francesca, nu-i așa?
- Da, sunt Francesca, Eminență. - Ochii mei nu mai sunt ca altădată.
El este micul ștrengar care încă o mai necăjește pe mama lui?
Nu-i adevărat. Cum aș putea să cred așa ceva? Glumeam, desigur.
Uite-l și pe Filippetto...
Îți mai amintești cum ai băut vin din sticlă?
Și drăcușorii ăștia cine sunt? Copiii lui Augustarello?
Ce mai faceți?
Noi ne cunoaștem... Eu ți-am dat prima comuniune.
Și micuțul ăsta blond? Nu l-am mai văzut.
- Cum te cheamă? - Giulio.
Ești cuminte? Când dormi, desigur...
Iar acum te duci la culcare...
Noapte bună, copii, și Dumnezeu să vă binecuvânteze.
Noapte bună, Eminența Voastră...
Rog pe Eminența Voastră să se facă comodă...
Prieteni! Vă rog să vă așezați.
Principesă, chiar și astăzi am avut audiență cu cei care
doresc să-i spună Papei cum se conduce biserica.
Și ce pot eu să fac? Să am răbdare...
Cu răbdarea trecem marea, cum se spune în Roma.
Eminență, vă amintiți când ați venit...
Îmi amintesc de bunicul dumneavoastră. A fost un om bun, Don Eugenio.
- Complimente... - Ce spectacol.... Vă rog, vă rog...
Domnilor!
- Vă rog să vă așezați. - Mulțumim.
Peppino, Gervasio, începeți să serviți!
- În sfârșit, ați sosit! - Ce preferați, Eminență?
- Mentă ca să-mi împrospătez gura. - Ah, mentă. Știam eu.
Poftiți...
- Vă rog, Excelență... - Mulțumesc. De ce nu?
- Cu ce să vă servim, Monseniore? - Monsenioare!
Principesă, trebuie să vă spun că atunci când eram mic,
eram foarte neastâmpărat.
Ce-a spus?
Zice că era mare ștrengar când era mic.
Mama făcea un lichior exact ca ăsta pentru musafiri,
dar trebuia să-l ascundă de mine.
Eu ce făceam? Cum pleca de acolo, mă cățăram și beam din sticlă.
Eminență, nu pot să cred...
Sunt convinsă că și când erați copil erați un sfânt.
Viață lungă, Eminență!
Ce multă vreme a trecut...
Totul pare atât de îndepărtat, atât de schimbat.
Îmi displace să-mi duc viața într-un oraș în care nu mă mai simt acasă.
Roma pe care o cunoșteam eu era altfel.
Oamenii erau mai amabili, mai respectuoși.
Toți se cunoșteau între ei.
Monseniori, cardinali, Papa.
Toți erau fie prieteni apropiați, fie rude.
Legăturile de prietenie cu biserica au dispărut.
Ce baluri minunate erau...
În vile și palate...
cu toți cardinalii îmbrăcați în roșu care mișunau prin toată casa...
Parcă trăiam într-un tablou ce reprezenta Crăciunul.
Oare de ce mi-am amintit așa deodată de asta?
Micile cadouri pe care mi le făcea monseniorul Altieri...
Statuete de ceară
înveșmântate în paie împletite și multă catifea pentru ieslea-jucărie.
Toate s-au dus, s-au pierdut cu trecerea anilor.
Cine știe unde sunt acum acele mici statuete de ceară?
Urmează o prezentare de modă ecleziastică.
Urăm un bun venit Eminenței Sale și tuturor iluștrilor oaspeți.
Modelul nr. 1: veșmânt din satin negru, urmând linia tradițională, pentru novici.
Același model poate fi confecționat dintr-un alt tip de material
cum ar fi mătase sau lână, în funcție de anotimp.
Cizmele sunt din piele și velur
în două culori, negru și bleu marin, pentru vreme proastă.
Modelul nr. 2: turturele imaculate.
Pălării apretate cu aripi flexibile.
Folositoare și în interior unde se simte lipsa aerului.
Modelul nr. 3: micuțele surori în ispitele purgatoriului.
Lumea ar trebui să se ia după biserică, și nu viceversa.
Acum, modele mai sportive:
Mai repede, spre paradis!
Acum pentru preoții de țară, iată modelul nr. 6!
Variații pentru sacristani pentru ceremonii de primă clasă.
Veșmintele sacerdotale au cunoscut o anumită evoluție:
Anitto, viviale, cotta, vianita și casula.
Toate sunt astăzi tipuri de veșminte confecționate din materiale luminoase
în culori cât mai strălucitoare, care nu pălesc.
S-a întors!
A venit din nou la noi. Papa! Sfântul Părinte.
Nu ne părăsi! Nu ne părăsi!
Vino înapoi, vino înapoi...
Unu... doi... trei... Acum!
Baloane! Baloane! De toate formele și culorile!
Mai întâi bea ca să poată mânca un ou...
Apoi bea în timp ce mănâncă oul,
iar acum vrea să bea pentru că a mâncat un ou!
- Ce idee! - Și nu i se face rău de la atâtea ouă?
Luați baloane! Pentru copii dar și pentru cei mari.
- Ce naiba vrei? - E roșu, dă-i drumul!
Filmează peste tot pentru filmul ăla,
dar nu plătesc pe nimeni.
Cotletul ăsta e din porcul Aricciei! Vrei o porție?
Brit, în Germania se vând sandviciuri cu carne de porc?
Lasă-l în pace pe bunicul! Lasă-l să doarmă! De ce l-ai adus cu tine?
Hei, Torquato! Niște benzină!
Benzină!
Picturi vechi! Rame fistichii!
Foarte ieftine!
Mâine mă duc iar la cimitir. Vrei să vii și tu?
L-au pus într-un loc foarte bun, să știi. Însorit.
Hei, capete de mort! Unde vă duceți?
De ce nu veniți aici să mâncați?
Hei, piticule, Unde vrei să-i dai să mănânce?
Da, soției tale! Păi vino aici, atunci, și oferă-i o masă gustoasă și ieftină!
Checco! Aici miroase ca naiba!
De ce ne-ai oferit o masă lângă gura de canal?
Nu-i adevărat! E mirosul istoriei, scumpa mea, a secolelor.
Te spintec! Te spintec! Te spintec ca pe o vită!
De ce crezi tot ce-ți spun târfele alea proaste!
Uite, e Gore Vidal, scriitorul american. Hai să-l întrebăm și pe el!
Bună seara, domnule Vidal.
Vă supărați dacă vă deranjăm două minute?
Mă întrebați de ce un scriitor american dorește să trăiască în Roma.
Înainte de toate, pentru că îmi plac romanii.
Nu le pasă câtuși de puțin dacă ești mort sau viu.
Sunt indiferenți, ca pisicile!
Roma este orașul iluziilor.
Nu din întâmplare aveți aici biserica, guvernul, cinemaul.
Toate acestea produc iluzii,
așa cum faci tu și fac eu.
Se apropie sfârșitul lumii pentru că suntem prea mulți oameni.
Americani...
Prea multe mașini, otrăvuri.
Și care alt oraș, în afară de Roma, a renăscut atât de des?
Ce alt loc poate fi mai liniștit
pentru a aștepta sfârșitul de la poluare și suprapopulație?
E orașul ideal în care poți să vezi dacă totul se sfârșește sau nu.
Pentru sfârșit!
- Plecați! Eliberați piața! - De ce? N-am deranjat pe nimeni!
Mai repede! Plecați! Plecați! Plecați!
Dacă-mi permiteți, aș vrea să spun doar atât:
În ciuda ultimelor legi incredibil de permisive
care îl protejează pe vinovat mai mult decât pe cel inocent,
măsurile restrictive ale forțelor noastre polițienești
au reușit să mențină la un minimum acceptabil delicvența într-un oraș
sau, să zicem, într-o societate în care mișcările de protest, drogurile,
și dorința de îmbogățire
sunt privite, de fapt, ca niște aspirații legitime.
Dar tinerii ăia-și vedeau de treburile lor. N-aveați niciun drept să-i bateți așa!
Sunt martor! Ați înnebunit? Eu sunt profesor!
Dar dragă doamnă, sunt doar niște pierde-vară, niște vagabonzi...
Chiar așa! Și nu se gândesc decât cum să facă dragoste.
Nu vă îngrijorați, doamnă. Nu le-au făcut mai nimic, credeți-mă.
Ăsta îl rupe-n bătaie! Îl omoară!
- Hei, bătăușule! - Clovnilor!
- Vă bateți sau dansați? - Eu cred că sunt logodiți.
Ești un nimeni! Ești un nimeni!
Ai avut noroc, ticălosule, asta-i tot!
E campion! V-ar putea omorî pe oricare din voi. E campion!
Aparatul. Cineva mi-a șterpelit aparatul de filmat!
Cineva mi-a furat aparatul de filmat!
La revedere, Roma...
Această doamnă care se întoarce acasă
de-a lungul zidului unui vechi palat patrician
e o actriță romană, Anna Magnani,
care poate fi un simbol al orașului.
- Ce sunt eu? - O vestală romană ca lupoaica.
O aristocrată sau o mahalagioaică,
melancolică sau jovială... Aș putea continua până mâine dimineață.
Federico... Du-te și de culcă!
- Pot să te întreb ceva? - Nu, n-am încredere în tine. Ciao!
Noapte bună...
Traducerea și subtitrarea: Dappon (dappon1959.wordpress.com)