Acesta eram eu.
Adică Alex, cu cei trei prieteni ai mei.
Acesta-i Pete, ăsta-i Georgie, și ăsta-i Dim.
Stăteam în lăptăria Korova și ne băteam capetele
ce să facem în seara aceea.
La lăptăria Korova se bea lapte plus.
Lapte plus mescalină sau alte chestii care ne luau mințile.
Și asta beam noi.
Laptele ăsta ne ascuțea spiritul
și ne făcea să devenim extrem de violenți.
În frumosul oraș Dublin
Unde fetele sunt atât de frumoase
Am văzut-o pentru prima oară
Pe dulcea Molly Malone
Care își împingea roaba
Pe străduțe înguste
Strigând, "Midii și moluște..."
N-am suportat niciodată
să văd un bețiv bătrân și jegos
urlând cântecele deocheate ale tatălui său
și râgâind, râgâind între versuri,
de parcă avea o orchestra de doi bani în burta lui puturoasă.
N-am suportat niciodată să văd pe cineva astfel, indiferent de vârstă.
Dar mai ales un om foarte bătrân, cum era acesta.
Aveți să-mi dați niște mărunțiș, fraților?
Dați-i drumul! Omorâți-mă, lașilor! Oricum, nu mai vreau să trăiesc.
Mai ales într-o lume puturoasă ca asta.
De ce ți se pare puturoasă?
E o lume puturoasă fiindcă nu mai există lege și ordine!
Pute fiindcă li se permite tinerilor să-și bată joc de bătrâni,
așa cum faceți voi!
Bătrânii nu mai pot trăi în lumea asta.
Ce fel de lume e asta?
Oameni pe Lună.
Oameni care zboară în jurul Pământului.
Și nimănui nu-i mai pasă
de lege și ordine pe pământ.
Pământ iubit,
pentru tine am luptat.
La cazinoul părăsit ne-am întâlnit cu Billy-boy
și cei patru amici ai lui.
Se pregăteau să-și facă de cap
cu o fată smiorcăită care era cu ei.
Iată-l pe grăsanul, jegosul și
împielițatul Billy-boy în persoană.
Ce mai faci,
sac cu balegă împuțită?
Vino să primești una în boașe,
dacă ai așa ceva,
eunuc fricos ce ești.
Pe ei, băieți!
Poliția!
Să mergem!
Mașina, un Durango 95 răspândea groază pe șosea.
Era o senzație plăcută, care te înfiora până în măduva oaselor.
Nu rămâneau decât copacii și întunericul,
un întuneric de nepătruns.
Ne distram pe seama celorlalți călători ai nopții,
jucându-ne de-a zmeii pe șosea.
Apoi am luat-o spre vest.
Acum nu voiam decât să facem o vizită-surpriză.
Asta era marea distracție,
râdeam în hohote, gata să devenim extrem de violenți.
ACASĂ
Cine din lumea asta poate să fie?
Mă duc să văd.
Cine e?
Scuzați-mă, ne puteți ajuta? Am avut un accident!
Prietenul meu sângerează de moarte! Îmi permiteți să dau un telefon?
Nu avem telefon. Duceți-vă în altă parte!
Doamnă, e o problemă de viață și de moarte!
Cine e, draga mea?
Un tânăr. Zice că a avut un accident.
Vrea să dea un telefon.
Ar trebui să-l lași să intre.
Așteaptă o clipă, te rog.
Îmi pare rău, dar, de obicei, nu primim străini în...
Ce vreți de la mine?
Pete, verifică restul casei. Dim!
Cânt în ploaie
Doar cânt în ploaie
Ce sentiment glorios
Sunt iarăși fericit
Râd de norii
Ce întunecă cerul
E soare în inima mea
Și vreau să iubesc
Norii de ploaie să-i alunge
Pe toți de aici
Vino odată cu ploaia
Chipul mi-e luminat de un zâmbet
În timp ce mă plimb pe alee
Fredonând un cântec vesel
Și cant,
Doar cânt...
în ploaie
Să fii sănătos, frățioare.
Fii sănătos!
Cu toții ne simțeam obosiți și terminați
după ce am consumat atâta energie într-o seară.
Așa că am abandonat mașina și ne-am oprit la Korova să mai bem un pahar.
Bună, Lucy!
Ai avut o noapte agitată?
Și noi am muncit din greu.
Scuză-mă, Luce.
Într-un colț erau câțiva înfumurați de la niște posturi de televiziune
care râdeau și chicoteau.
Femeia vorbea întruna, fără să-i pese de lumea rea în care trăia.
Apoi, muzica din lăptărie s-a oprit.
În scurtul moment de tăcere dinaintea schimbării discului,
ea a început să cânte.
Pentru o clipă, fraților, am avut impresia
că intrase o pasăre în lăptărie.
Am simțit cum mi se ridică părul
de pe cap.
Fiori ca niște șopârle leneșe, îmi răscoleau
toată ființa.
Știam ce cântă.
Era o bucată din glorioasa Simfonie a 9-a, de Ludwig van.
De ce m-ai lovit?
Fiindcă ești un imbecil fără maniere.
Nu ai nici cea mai vagă idee despre cum trebuie să te porți în public.
Nu-mi place că m-ai lovit.
Nu mai sunt și nici nu mai vreau să fiu fratele tău.
Ai grijă cum vorbești!
Ai grijă, dacă vrei să mai rămâi în viață.
La dracu!
Minunat, să te ia dracu!
Sunt gata să mă bat cu tine cu lanțul sau cu bâta, oricând.
Nu-ți permit să te iei de mine fără motiv.
E la mintea cocoșului că nu-ți permit.
Zici că ești gata să ne batem oricând.
Aiurea!
Sunt cam obosit.
Ar fi mai bine să nu mai spun nimic.
Ar trebui să ne culcăm.
Ar trebui să ne ducem acasă să tragem un pui de somn.
N-am dreptate?
Eu locuiam cu părinții,
în blocul 18-A din cartierul de nord.
Fusese o seară minunată.
Pentru a o încheia în mod fericit, nu mai trebuia decât
să ascult ceva de bătrânul Ludwig van.
Superb!
Superb și divin!
Era numai minunăție și iar minunăție în carne și oase.
Când ca o pasăre din cel mai prețios metal,
când ca un vin argintiu ce curge într-o navetă spațială,
sfidând gravitația.
În timp ce mintea mea o lua razna,
vedeam astfel de imagini minunate.
Alex. Alex!
Ce vrei?
E trecut de ora 8, Alex.
Să nu întârzii la școală, fiule.
Mă cam doare capul, mamă.
Lasă-mă în pace, o să-mi treacă dacă mai dorm puțin.
După aceea, o să fiu ca un nou-născut.
Dar ai lipsit de la școală toată săptămâna.
Trebuie să mă odihnesc, mamă,
ca să fiu în formă.
Altfel, s-ar putea să lipsesc și mai mult de la școală.
Îți las micul dejun în cuptor. Trebuie să plec.
Bine, mamă. Îți doresc o zi plăcută la fabrică.
Nici în dimineața asta nu se simte bine.
Da. Am auzit.
Știi la ce oră a ajuns acasă?
Nu. Luasem pastilele de dormit.
Mă întreb
unde anume se duce să lucreze seara.
El spune
că face tot felul de treburi mărunte.
Că ajută
pe ici pe colo, după caz.
Bună, bună, bună, dle Deltoid.
Sunt surprins să te văd aici.
Alex, băiete! Te-ai trezit, în sfârșit, da?
M-am întâlnit cu mama ta care se ducea la serviciu, da?
Ea mi-a dat cheia.
Zicea că te doare ceva.
Deci nu te duci la școală?
Îmi crapă capul de durere, domnule.
Dar o să-mi treacă până după amiază.
Sau până diseară.
Seara e cel mai plăcut moment, nu-i așa, Alex?
- Vrei o ceașcă cu ceai? - Nu am timp pentru așa ceva.
Ia loc!
Cărui fapt datorez această onoare?
S-a întâmplat ceva?
Ce te face să crezi că s-a întâmplat ceva?
Ai făcut ceva ce nu trebuia?
Era doar o expresie.
Tot o expresie este și sfatul
consilierului tău de a-ți vedea de treabă, Alex.
Data viitoare, n-o să mai ajungi la școala de corecție,
ci o să ajungi la închisoarea Barley, iar toată munca mea va fi în zadar.
Dacă nu ai nici un pic de respect pentru tine,
ai putea măcar să mă respecți pe mine, căci m-am chinuit cu tine.
Primim o bilă neagră pentru fiecare tânăr pe care nu-l putem recupera.
Pentru noi, un eșec este orice tânăr
care ajunge la răcoare.
N-am făcut nimic ilegal.
Curcanii nu mă au la mână cu nimic, frate.
Adică, domnule.
Nu mai face pe grozavul.
Dacă poliția nu te-a arestat,
nu înseamnă că n-ai făcut nici un rău.
S-a întâmplat ceva rău aseară. Ceva foarte urât.
Câțiva prieteni ai unui anume Billy-boy, au ajuns la spital.
A fost pomenit și numele tău.
Am aflat de asta pe căi obișnuite.
Au fost pomenite și numele unor prieteni de-ai tăi.
Ca de obicei, nimeni nu poate dovedi nimic.
Te previn, Alex,
fiindcă îți sunt un bun prieten, ca întotdeauna.
Sunt singurul om din comunitatea asta bolnavă
care vrea să-ți salveze sufletul!
Ce v-a apucat pe toți?
Studiem problema de aproape un secol.
Dar nu am mai avansat deloc cu studiile noastre.
Locuiești într-o casă frumoasă. Ai părinți care te iubesc.
Nu ești prost.
Să fi intrat diavolul în tine?
Nimeni nu mă are la mână cu nimic.
De multă vreme nu am mai avut de a face cu poliția.
Tocmai asta mă neliniștește. A trecut prea multă vreme.
Din experiența mea, știu că în curând vei da de bucluc.
De aceea te avertizez
să-ți aperi de rele frumosul tău fund.
E limpede?
Ca un lac fără nămol.
Ca azurul cerului în plină vară.
Contați pe mine, domnule.
Scuză-mă, frate.
Am comandat caseta asta acum două săptămâni. Vezi dacă a venit, te rog.
O clipă.
Dați-mi voie, doamnelor.
Îți place, draga mea?
E cam rece și fără rost, nu-i așa, frumoaso?
Ce s-a întâmplat cu înghețata ta, surioară?
Ce casetă vrei să cumperi, obraznicule?
Goggly Gogol? Johnny Jivago?
Heaven 17?
Ce sculă ai acasă ca să-ți asculți casetele?
Sunt sigur că ai o rablă de casetofon portabil.
Veniți la unchiu' să ascultați ca lumea niște muzică.
Să auziți trâmbițele îngerilor și tromboanele diavolilor.
Sunteți invitatele mele.
Salutare.
Bună.
Iată-l! Și-a făcut apariția!
Ura!
Ia te uită!
Cărui fapt datorez onoarea acestei vizite neașteptate?
Ne-am făcut griji.
Te așteptam, bând băutura noastră preferată,
dar tu n-ai venit.
Ne-am gândit că poate
te-a supărat ceva anume.
De aceea, am trecut pe la tine.
Îmi cer scuze.
M-a durut capul, așa că am dormit.
Nu m-a trezit nimeni când am cerut eu să fiu trezit.
Îmi pare rău că ai suferit.
Poate că îți folosești prea mult capul.
Ca să dai ordine și să iei decizii.
Ești sigur că ți-a trecut durerea?
Că n-ai prefera să stai în pat?
Să lămurim lucrurile.
Sarcasmul ăsta, dacă îl pot numi așa,
nu vi se potrivește, fraților.
În calitate de șef al grupului, am dreptul să știu ce se întâmplă.
Așadar, Dim.
Ce vrea să însemne zâmbetul ăla cretin de pe fața ta?
Ajunge, nu te mai lua de Dim, frate.
Asta e noua regulă.
Noua regulă? Ce e cu noua regulă?
Înțeleg că ați stat de vorbă pe îndelete, cât timp am dormit eu.
Dacă ții neapărat să afli, îți vom spune.
Vindem tot ceea ce furăm
și abia dacă ne alegem cu o mână de bani fiecare.
Will Englezul, la cafenea,
zicea că e dispus să cumpere marfă furată de la oricine.
Pietre strălucitoare. Diamante!
Putem câștiga o grămadă de bani, așa zicea Will Englezul.
Și ce vreți să faceți cu grămada de bani?
Nu aveți tot ce vă trebuie?
Dacă vreți o mașină, o culegeți din copac.
Dacă vreți bani, aveți de unde lua.
Frate, uneori gândești și vorbești ca un copil mic.
Diseară vom fura cât mai mult.
Bine! O să fie de groază!
Inițiativă au cei care știu să aștepte.
V-am învățat destul, dragi prieteni.
Spune-mi la ce te-ai gândit, Georgie.
Mai întâi, mergem să bem niște lapte. Sunteți de acord?
- Ceva care să ne ascută spiritul. - Niște lapte plus.
Trebuie să mergem acolo, mai întâi. Noi avem deja la bord ceva lapte plus!
În timp ce mergeam pe dig,
eram calm în aparență, dar mă gândeam întruna.
Deci, Georgie își asumase rolul de șef
care hotărăște ce să facem și ce nu.
Iar Dim este câinele lui ascultător.
Deodată, mi-am dat seama că molâii stau pe gânduri,
în timp ce oamenii dintr-o bucată fac ce le dictează instinctul.
O muzică plăcută mi-a venit în ajutor.
La o fereastră deschisă se afla un casetofon
și am înțeles pe loc ce am de făcut.
Lui Dim nu i-am tăiat nici un vas important de sânge.
După ce i-am pansat rana,
sângerarea s-a oprit imediat.
Nu a durat mult până i-am calmat pe cei doi soldați răniți
în barul The Duke Of New York.
Acum știau cine e șeful și stăpânul lor.
Sunt ca oile, îmi ziceam în gând.
Dar un adevărat șef știe întotdeauna când
să se arate generos cu subordonații lui.
Acum suntem iar ca înainte.
Da?
Suntem ca înainte și ne-am împăcat?
Așa e? Așa e? Așa e?
Așa e.
Georgie, băiete,
în privința ideii tale pentru diseară, spune-ne despre ce e vorba.
Nu pentru diseară.
Nu în seara asta.
Haide, Georgie!
Ești un flăcău mare și puternic, ca noi toți.
Nu suntem niște copii, nu-i așa, Georgie?
Spune-ne, la ce te-ai gândit?
E vorba de un centru de întreținere.
E în afara orașului.
Izolat.
Proprietara e o babă bogată care locuiește acolo împreună cu pisicile ei.
Centrul e închis pentru o săptămână, iar ea e singură.
E plin cu obiecte din aur și argint
și cu bijuterii.
Mai spune-mi, Georgie, mai spune-mi.
Rahat!
Cine e?
Scuzați-mă, vă rog să mă ajutați.
S-a produs un accident teribil!
Pot să dau un telefon de la dvs, să chem o ambulanță?
Îmi pare nespus de rău.
E un telefon în barul de pe șosea, la 2 km de aici.
Ați putea să sunați de acolo.
Doamnă, e o urgență!
E o problemă de viață și de moarte!
Prietenul meu zace în mijlocul drumului, sângerând de moarte!
Îmi pare rău, dar nu deschid ușa străinilor după căderea serii.
Bine, doamnă.
Nu vă pot condamna că sunteți suspicioasă,
ținând cont că noaptea roiesc o grămadă de derbedei.
Voi cere ajutor la bar.
Îmi cer scuze pentru deranj.
Vă mulțumesc. Noapte bună.
Dim, apleacă-te!
O să intru pe fereastra aceea și o să vă deschid ușa.
Secția de poliție din Radlett?
Bună seara. Sunt doamna Weathers de la centrul de întreținere Woodmere.
Iertați-mă că vă deranjez, dar s-a întâmplat ceva ciudat.
Probabil că nu e nimic, dar nu se știe niciodată.
A sunat un tânăr la ușă, cu rugămintea să-l las să dea un telefon.
Mi-a spus că a avut un accident.
Însă cuvintele lui mi-au atras atenția.
Erau exact ca și cele din articolele apărute în ziarele de azi
referitoare la cazul scriitorului și al soției lui care au fost maltratați.
Acum câteva minute.
Dacă credeți că e necesar.
Dar sunt sigură că a plecat.
Bine.
Vă mulțumesc.
Salutare.
În sfârșit, ne întâlnim.
Mica noastră discuție prin ușă nu m-a mulțumit.
Cine ești?
Cum naiba ai intrat?
Ce dracu crezi că faci?
Obraznicătură, obrăznicătură, obrăznicătură,
zgripțuroaică bătrână.
Acum ascultă, nenorocitule mic!
Întoarce-te și ieși pe unde ai intrat.
Lasă sculptura! Nu o atinge!
Este o operă de artă foarte importantă.
Ce dracu vrei?
Sincer să fiu, doamnă,
particip la un concurs studențesc internațional
la care trebuie să obțin cât mai multe puncte pentru vânzarea revistelor.
Lasă prostiile, băiete,
și pleacă, dacă nu vrei să dai de belea.
Ți-am spus să lași sculptura! Pleacă
până nu te dau eu afară!
Derbedeu nemernic!
Te învăț eu minte să mai intri în casele oamenilor.
Al dracului
nenorocit
mic!
- Să mergem. Vine poliția! - O clipă, prietene.
Nemernicilor! Am orbit!
Am orbit, nemernicilor! Nu mai văd!
Să nu vă faceți speranțe prea mari, fraților.
N-o să scot nici o vorbă până nu vine avocatul meu.
Cunosc legea, ticăloșilor.
Ai dreptate, Tom.
Tre' să-i arătăm prietenului nostru, Alex, că și noi cunoaștem legea.
Dar cunoașterea legii nu e de ajuns.
Urâtă rană ai la nas, Alex.
Păcat, nu-i așa?
Te urâțește.
Cine te-a rănit la nas?
Cum s-a întâmplat?
Unde vrei să ajungi, nemernicule?
Asta e pentru victima ta.
Derbedeu
fără suflet ce ești.
Luați-l de pe mine!
Nemernic împuțit!
Bună seara, dle Deltoid.
Bună seara, domnule sergent.
Sunt în sala B.
Mulțumesc.
Domnule sergent.
Bună seara.
Bună seara, domnule inspector.
- Doriți ceaiul acum? - Nu, mulțumesc, sergent.
Dă-mi câteva șervețele, te rog.
Îl interogăm pe cel arestat acum.
- Puteți intra, dacă doriți. - Vă mulțumesc.
Bună seara, domnule sergent. Bună seara tuturor.
Doamne! Băiatul ăsta arată foarte rău, nu-i așa?
Uite în ce hal e.
Parcă am fi într-un coșmar.
Violența îndeamnă la violență.
S-a opus arestării.
Aici ia sfârșit misiunea mea.
Misiunea mea s-a încheiat.
Cum rămâne cu mine, domnule?
Ia-mi apărarea. Nu sunt așa de rău.
M-am lăsat păcălit de niște trădători.
Este foarte iscusit la vorbe.
Unde sunt prietenii mei trădători? Prindeți-i, până nu fug!
A fost ideea lor, fraților.
M-au obligat s-o fac. Sunt nevinovat!
Acum ești un criminal, Alex.
Un criminal.
Nu e adevărat.
I-am dat o lovitură ușoară.
Respira, vă jur.
Vin de la spital.
Victima ta a murit.
Încerci să mă sperii. Recunoaște.
Asta e o nouă formă de tortură.
- Vorbește, domnule. - Va fi propria-ți tortură.
Sper din toată inima să te tortureze până îți vei pierde mințile.
Dacă vrei să-i dai un pumn în coaste, nu ne băga în seamă.
Noi îl vom ține.
Trebuie să fie o mare dezamăgire pentru tine.
Asta e partea tragică de la începutul poveștii,
frații mei, și unicii mei prieteni.
După un process cu judecători, jurați
și cuvinte aspre la adresa prietenului și povestitorului vostru,
am fost condamnat la 14 ani de închisoare în Staja nr. 84-F,
printre perverși jegoși și criminali fără milă.
În urma șocului, tata a fost cuprins de furie și de revoltă
împotriva nedreptății Domnului.
Iar mama, înnebunită de durere,
vărsa lacrimi amare pentru fiul său iubit
care dezamăgise pe toată lumea.
Bună dimineața. A sosit un deținut de la Thames.
Bine! Deschide celula!
Am înțeles.
Acestea sunt actele de detenție ale prizonierului.
Mulțumesc.
- Numele? - Alexander DeLarge.
Te afli în închisoarea Parkmoor.
Din această clipă, te vei adresa tuturor gardienilor cu "domnule".
Numele?
Alexander DeLarge, domnule.
Pedeapsa?
14 ani, domnule.
Infracțiunea?
Crimă, domnule.
Bine. Scoate-i cătușele.
De acum încolo, vei fi 655321.
Ai obligația să memorezi acest număr.
Mulțumesc. Bine lucrat.
- Mulțumesc. - Condu-l pe ofițer!
Golește-ți buzunarele!
Vezi linia aceea albă trasată pe podea
chiar în spatele tău,
655321?
Picioarele tale trebuie să se afle
de cealaltă parte a ei!
- Am înțeles, domnule. - Bine.
Continuă!
Ia-l înapoi
și pune-l pe masă cum se cuvine.
O jumătate de baton de ciocolată.
Un mănunchi de chei pe un inel de metal alb.
Un pachet de țigări.
Două pixuri de plastic.
Unul negru și unul roșu.
Un pieptene de buzunar, negru, din plastic.
O agenda în piele roșie.
O monedă de 10 penny.
Un ceas de mână Timawrist, din metal alb,
cu brățară din metal alb.
Mai ai ceva prin buzunare?
- Nu, domnule. - Bine.
Semnează aici pentru obiectele tale de valoare.
Țigările și ciocolata pe care le aveai la tine
îți sunt confiscate
fiindcă acum ești deținut.
Du-te la masa aceea și dezbracă-te.
Erai în custodia poliției, azi dimineață?
Un sacou cu dungulițe bleumarin.
Închis în celulă?
Da, domnule, pentru sentință.
- O cravată bleumarin. - Religia?
A, domnule.
Adică anglicană?
Da, domnule. Religia anglicană.
Păr șaten, nu-i așa?
Blond, domnule.
Ochi albaștri?
Da, domnule.
Porți ochelari sau lentile de contact?
Nu, domnule.
O cămașă bleu, cu guler detașabil.
Urmezi vreun tratament pentru o boală gravă?
O pereche de cizme din piele neagră, cu fermoar, uzate.
Ai suferit vreodată de o boală psihică?
Ai dinți falși sau vreo proteză?
O pereche de pantaloni, cu dungulițe bleumarin.
Ai leșinat sau ai avut amețeli, vreodată?
O pereche de șosete negre.
Ești epileptic?
O pereche de chiloți albi, cu bandă bleumarin.
Ești sau ai fost vreodată homosexual?
Bine.
- Naftalina, domnule. - Naftalina, domnule.
Întoarce-te cu fața la perete,
apleacă-te și atinge-ți degetele de la picioare.
Suferi de vreo boală venerică?
Căpușe? Păduchi?
- Du-te să faci un duș. - Un om la duș.
Ce preferați?
Să vă tot plimbați prin astfel de instituții,
deși cei mai mulți dintre voi stați mai mult înăuntru decât afară?
Sau să ascultați cuvântul Domnului
și să înțelegeți ce pedeapsă îi așteaptă pe păcătoșii care nu se pocăiesc
nu doar pe lumea cealaltă, ci și în lumea asta?
Sunteți niște idioți
dacă vă vindeți dreptul dobândit prin naștere pentru un castron de porridge rece.
Plăcerea de a fura.
De a fi violent.
Dorința de a avea o viață ușoară.
Vă întreb dacă merită,
din moment ce avem dovezi incontestabile,
semne indubitabile,
că iadul există.
Știu!
Știu, prieteni.
Am fost înștiințat
prin viziuni
că există un loc
mai întunecat decât orice închisoare,
mai fierbinte decât orice foc făcut de om,
unde sufletele
unor criminali păcătoși ca voi...
Nu râdeți, blestemaților!
Ale unor păcătoși ca voi,
urlă,
într-o agonie insuportabilă și fără sfârșit.
Pielea lor...
putrezește și cade.
O minge de foc
le arde mațele fără încetare!
Știu. Da, știu!
Deținuți! Vom încheia cu imnul 258
din cartea de imnuri.
Aveți puțin respect, nemernicilor!
Eram o oaie rătăcită
- Cântați, blestemaților! - Nu-mi plăcea să stau în staul.
Mai tare!
Nu-mi plăcea vocea păstorului
când îmi poruncea ce să fac
Mai tare!
Nu fusese instructivă absolut deloc
șederea mea în această junglă umană în care mă aflam de doi ani.
Fusesem bătut de gardieni violenți
și cunoscusem criminali și perverși,
gata oricând să sară
pe un flăcău atrăgător ca povestitorul vostru.
Mi se impusese
3... să-l ajut pe preotul închisorii să țină slujba de duminică.
Era un nemernic umflat și pătimaș.
Dar era foarte mândru de mine, fiindcă eram tânăr
și fiindcă mă arătasem interesat de Biblie.
Citisem despre patimile lui Iisus și despre coroana cu spini.
Îmi închipuiam că dau și eu o mână de ajutor
și că îi comand chiar pe cei care Îl băteau în cuie pe cruce.
Că sunt îmbrăcat după moda romană.
Nu prea îmi plăcea ultima parte a Bibliei
în care erau mai mult predici
decât lupte și povești amoroase.
Îmi plăceau părțile în care neciopliții ăia se băteau între ei,
apoi se îmbătau cu vinul lor evreiesc
și se culcau cu slujnicele soțiilor lor.
Asta mă ținea în viață.
"Nu căuta să fii ca netrebnicii.
Nici nu-ți dori tovărășia lor,
căci mintea lor la rele se gândește,
iar gura lor minciuni grăiește."
Dacă îți pierzi speranța și te copleșește durerea,
puterea ta va scădea.
Foarte bine, fiule.
Părinte?
M-am străduit, nu-i așa?
Așa e, fiule.
- Am făcut tot ce am putut, nu-i așa? - Într-adevăr.
Nu am comis nici o faptă rea în închisoare, nu-i așa?
Sigur că nu, 655321. Ai fost de mare ajutor.
Și ți-ai manifestat dorința de a te îndrepta.
Părinte,
pot să te întreb ceva între patru ochi?
Bineînțeles, fiule.
Te frământă ceva, fiule?
Să nu-ți fie rușine să vorbești.
Nu uita
că știu...
ce dorințe îi macină pe tinerii
lipsiți...
de compania femeilor.
Nu e vorba de asta, părinte,
ci de chestia aia nouă despre care vorbește toată lumea.
De tratamentul acela nou.
Te ajută să ieși din închisoare cât ai zice pește.
Și are grijă să nu te mai întorci niciodată.
Unde ai auzit despre asta?
Cine vorbește despre astfel de lucruri?
Zvonurile circulă repede.
Să zicem că doi gardieni stau de vorbă.
Cineva aude fără să vrea ce vorbesc ei.
Apoi, altcineva găsește o foaie de ziar
cu un articol în care se relatează totul.
Nu ai putea să mă înscrii pentru acest tratament nou?
Cred că te referi
la metoda Ludovico.
Nu știu cum se numește.
Știu doar că te scoate repede din închisoare
și are grijă să nu te mai întorci niciodată.
Acest lucru nu e dovedit, 655321.
Deocamdată, metoda asta e în fază experimentală.
A fost aplicată, nu-i așa?
Încă nu a fost aplicată în această închisoare.
Guvernatorul are mari îndoieli în privința ei.
Am auzit că implică riscuri mari.
Nu-mi pasă ce riscuri implică.
Vreau doar să fiu bun.
Vreau ca toată viața să fiu
întruchiparea binelui.
Problema e...
dacă metoda aceasta chiar îl face pe un om mai bun.
Bunătatea vine din interior.
Bunătatea
este o alegere.
Când un om nu poate alege,
încetează să mai fie om.
Nu știu care îmi sunt motivele, părinte.
Tot ce știu e că vreau să fiu bun.
Ai răbdare, fiule.
Ai încredere în Dumnezeu.
Povățuiește-L pe Fiul Tău, iar El te va înviora
și-ți va încânta sufletul.
Amin.
- Domnule! - Toți sunt prezenți!
Bine!
Toți sunt prezenți, domnule!
Deținuți, stați pe loc!
Fiți atenți!
Așezați-vă pe două rânduri
lângă zidul acela, cu fața încoace.
Mișcați-vă!
Mai repede!
Nu mai vorbiți!
Deținuții sunt gata pentru inspecție!
Câți stau într-o celulă?
Patru, în aripa asta.
Dacă îi pui pe criminali laolaltă, ce obții?
Criminalitate concentrată. Crimă în mijlocul pedepsei.
Sunt de aceeași părere. Avem nevoie de închisori mai mari, de bani mai mulți.
Nici o șansă, colega.
Guvernul nu-și mai poate bate capul
cu teoriile demodate despre organizarea închisorilor.
În curând, vom avea nevoie de închisori pentru deținuții politici.
Cea mai bună soluție pentru criminalii de rând va fi una pur medicală.
Trebuie doar să le anihilăm reflexele criminale.
Metoda va fi implementată într-un an de zile.
Pedeapsa nu înseamnă nimic pentru ei.
Le place așa-zisa lor pedeapsă.
Aveți perfectă dreptate.
Ține-ți gura!
Cine a vorbit?
Eu, domnule.
Ce crimă ai comis?
Am omorât, din greșeală, un om.
A ucis o femeie cu bestialitate pentru a o jefui.
14 ani, domnule.
Excelent.
Are inițiativă,
e agresiv,
sociabil,
tânăr,
îndrăzneț,
violent.
E potrivit.
Bine.
Putem să-i vedem și pe cei din blocul C.
Nu. E suficient. El e perfect.
Să-mi trimiteți dosarul lui.
Acest derbedeu tânăr
va fi transformat atât de mult, încât va fi de nerecunoscut.
Vă mulțumesc pentru această șansă.
Să sperăm că vei profita de ea, băiete.
- Să mergem în biroul meu. - Mulțumesc.
Intră!
Domnule!
655321, domnule.
Foarte bine, șefule.
Du-te până la linie. Picioarele în spatele ei.
Spune-i guvernatorului numele întreg și numărul.
Alexander DeLarge, domnule. 655321, domnule.
Presupun că nu știi cu cine ai vorbit azi-dimineață.
Nu era altul decât ministrul de interne.
Noul ministru de interne.
E un adept al reformelor.
A sosit vremea aplicării acestor idei noi și ridicole.
Ordinele nu se discută,
deși, fie vorba între noi, nu sunt de acord cu ele.
Eu prefer ochi pentru ochi.
Dacă te lovește cineva, îl lovești și tu, nu-i așa?
De ce statul, lovit cu atâta violență de derbedei ca tine,
să nu riposteze pe măsură?
Noua tendință este să spunem "nu",
este să-i transformăm pe cei răi în buni.
Acest lucru mi se pare o mare nedreptate.
Ține-ți gura, lepădătură!
Vei fi transformat.
Mâine te vei prezenta la un anume Brodsky.
Vei pleca de aici.
Vei fi transferat la centrul medical Ludovico.
Se zice că vei putea fi eliberat din închisoare peste două săptămâni.
Presupun că îți surâde perspectiva asta?
Răspunde la întrebarea domnului guvernator!
Da, domnule. Vă mulțumesc.
Am încercat să mă port cât mai bine aici.
Le sunt recunoscător tuturor celor care m-au ajutat.
Semnează unde e bifat.
Nu citi, semnează!
Scrie că ești de acord să ți se comute pedeapsa
pentru a urma tratamentul conform metodei Ludovico.
Și pe acesta.
Și încă un exemplar.
În dimineața următoare am fost dus
la centrul medical Ludovico,
dincolo de centrul orașului.
M-am simțit cuprins de o oarecare tristețe,
deoarece trebuia să părăsesc închisoarea,
așa cum se întâmplă când pleci dintr-un loc cu care te-ai obișnuit.
Oprește-l pe deținut.
Bună dimineața. Sunt gardianul-șef Barnes.
L-am adus pe 655321
care a fost transferat de la Parkmoor la centrul Ludovico, domnule.
Bună dimineața. Vă așteptam.
Sunt dr. Alcot.
Dr. Alcot.
Foarte bine, domnule.
- Sunteți gata să-l preluați pe deținut? - Desigur.
Dacă nu vă deranjează, vă rog să semnați aceste documente, domnule.
Aici, domnule.
Și aici, domnule.
Și aici.
Poftim.
Escorta închisorii, înaintează!
Stop!
Scuzați-mă.
El e gardianul care îl va prelua pe deținut?
Să-ți dau un sfat, doctore. Să fii cu ochii pe el.
A fost și va ajunge iar un nemernic violent,
în pofida faptului că a învățat Biblia pe de rost.
Ne descurcăm noi. Condu-l pe acest tânăr în camera lui.
Bine. Urmează-mă, te rog!
- Bună dimineața, Charlie. - Bună dimineața, doamnă doctor.
Bună dimineața, Alex.
Eu sunt dr Branom, asistenta doctorului Brodsky.
Bună dimineața, doamnă. Frumoasă zi.
Așa e.
Pot să iau tava?
- Cum te simți? - Bine.
Mă bucur. Peste câteva minute, vei face cunoștință cu dr. Brodsky
și vei începe tratamentul.
Ai mare noroc că ai fost selectat.
EXP./SER
Sunt conștient de asta, și vă sunt recunoscător.
Vom fi prieteni, nu-i așa?
Sper, doamnă.
Ce e cu seringa? Mă trimiteți la culcare?
Nimic de genul ăsta.
- Îmi administrați vitamine? - Cam așa ceva.
Ești subnutrit, așa că, după fiecare masă, îți vom face o injecție.
Întoarce-te pe partea dreaptă.
Desfă-ți pantalonii de pijama și dă-i jos pe jumătate.
În ce constă tratamentul, mai precis?
E foarte simplu.
Îți vom arăta niște filme.
Ca și când m-aș duce la cinematograf?
Cam așa ceva.
Mă bucur.
Îmi place să mă uit la filme, din când în când.
Și am vizionat filme.
Sala în care am fost dus, fraților,
nu semăna cu sălile de cinematograf în care intrasem până atunci.
Am fost băgat într-o cămașă de forță,
iar capul mi-a fost legat de un suport
de la care porneau tot felul de cabluri.
Apoi mi-au prins pleoapele cu niște cleme,
ca să nu-mi pot închide ochii, oricât de mult aș fi încercat.
Mi se părea o prostie,
dar i-am lăsat să-mi facă tot ce voiau.
Dacă urma să fiu eliberat după două săptămâni,
eram dispus să suport orice până atunci, fraților.
Primul film a fost foarte bun, făcut cu profesionalism,
așa cum se fac filmele la Hollywood.
Zgomotele te îngrozeau pur și simplu.
Țipetele și gemetele erau foarte realiste.
Se auzeau până și răsuflarea și icnetele
băieților care se băteau în film.
ȘI, deodată, ce să vezi?
Curând, dragul nostru prieten,
sângele de un roșu aprins
care era la fel, pretutindeni,
de parcă ar fi fost făcut de aceeași firmă,
a început să curgă.
Era foarte frumos.
Ciudat e că culorile lumii reale
par într-adevăr reale
numai când le vezi pe ecran.
În timp ce mă uitam la film,
am început să-mi dau seama
că nu mă simt prea bine.
M-am gândit că mă simt astfel din cauza mâncării și a vitaminelor.
Am încercat să uit că mi-e rău, pregătindu-mă pentru filmul următor
care a început imediat, cu o tânără fătucă
cu care își făceau de cap
mai întâi un flăcău,
apoi încă unul,
și încă unul.
Când s-a ajuns la al șaselea sau al șaptelea flăcău
care rânjea, o săruta, apoi își făcea mendrele cu ea,
am început să mă simt foarte rău.
Dar nu-mi puteam închide ochii.
Și chiar dacă încercam să-mi întorc privirea în altă parte,
tot nu puteam să scap
de imaginea acestui film.
Ridicați-mă!
O să mi se facă greață.
Dați-mi ceva în care să vărs!
Foarte curând, medicamentul îl va face pe pacient
să simtă o paralizie asemănătoare cu moartea,
asociată cu sentimente puternice de groază și neputință.
Unul dintre primii noștri pacienți a spus că starea asta seamănă cu moartea.
E o senzație de sufocare sau de înec.
Am descoperit că tocmai în aceste clipe,
subiectul face cele mai reușite asociații
între neplăcuta sa experiență, mediu
și violența pe care o vede.
Dr. Brodsky e mulțumit de tine.
Ai avut o reacție pozitivă.
Mâine ai programate două ședințe, dimineața și după-amiaza.
Va trebui să particip la două ședințe pe zi?
Cred că o să te simți epuizat la sfârșitul zilei.
Dar nu te putem menaja. Trebuie să te vindeci.
A fost îngrozitor.
Sigur că a fost îngrozitor.
Violența e un lucru groaznic.
Asta înveți tu acum.
Organismul tău învață asta.
Nu înțeleg de ce m-am simțit atât de rău.
Nu m-am simțit rău niciodată. De obicei, mă simțeam chiar foarte bine.
Fie că o făceam eu, fie că doar priveam, mă distram pe cinste.
Te-ai simțit rău azi după-amiază fiindcă începi să te vindeci.
Când suntem sănătoși, reacționăm la ceva neplăcut
prin teamă și greață.
Începi să te însănătoșești, asta e tot.
Mâine, pe vremea asta, o să fii și mai sănătos.
Era a doua zi, fraților,
și am făcut tot ce am putut
și dimineața, și după-amiaza, ca să le fac pe plac
și să stau ca un flăcău foarte ascultător
pe scaunul de tortură,
în timp ce-mi arătau secvențe de o violență extremă pe ecran,
deși pe coloana sonoră a filmului nu era decât muzică.
Apoi am recunoscut, deși mă simțeam atât de rău,
melodia aceea care răsuna în toată sala.
Era Ludwig van.
Simfonia a 9-a, partea a patra.
Opriți-l! Vă implor!
E un păcat!
Păcat?
Ce e un păcat?
Asta!
Să-l folosiți astfel pe Ludwig van. El nu a făcut rău nimănui.
Beethoven a compus muzică.
Te referi la coloana sonoră?
Ai mai ascultat Beethoven?
Deci îți place muzica?
N-am ce să fac.
Asta trebuie să fie un element de pedeapsă.
Guvernatorul va fi mulțumit.
Îmi pare rău, Alex.
E spre binele tău.
Trebuie să mai ai puțină răbdare.
Dar nu e normal să mă simt rău
când ascult o simfonie atât de plăcută, compusă de Ludwig van.
Trebuie să-ți asumi riscul, băiete.
A fost alegerea ta.
Nu e nevoie să mai continuați, domnule.
Mi-ați dovedit că violența extremă și crima
sunt un lucru rău, rău, foarte rău!
M-am învățat minte.
Acum înțeleg ceea ce nu puteam înțelege înainte.
M-am vindecat. Slavă Domnului!
Încă nu ești vindecat, băiete.
Dar, domnilor...
Doamnă!
Îmi dau seama că e ceva rău!
E ceva rău fiindcă e împotriva societății.
Fiindcă orice om are dreptul la viață și fericire
fără a fi bătut și înjunghiat!
Nu, băiete. Lasă totul în seama noastră.
Dar bucură-te.
În mai puțin de două săptămâni, vei fi eliberat.
Doamnelor și domnilor,
vi-l vom prezenta pe pacient.
După cum vedeți, e îngrijit și bine hrănit.
A dormit toată noaptea și a luat un mic dejun copios.
Nu i s-au dat medicamente
și nu este hipnotizat.
Mâine îi vom da drumul în lume, cu convingerea că va fi
un tânăr cumsecade, așa cum întâlnești adesea în diminețile de mai.
Ce schimbare observați, doamnelor și domnilor,
față de derbedeul pe care statul l-a trimis
să-și ispășească pedeapsa acum doi ani?
E neschimbat după doi ani.
Neschimbat am spus?
Nu tocmai.
Închisoarea l-a învățat să zâmbească fals, să strângă mâna cu ipocrizie.
Să fie lingușitor și servil.
L-a învățat și alte vicii
și l-a încurajat să persiste în cele cu care era deja obișnuit.
Partidul nostru a promis să readucă legea și ordinea,
pentru ca cetățenii care iubesc pacea să poată umbla în siguranță pe stradă.
Această promisiune este pe punctul de a deveni realitate.
Doamnelor și domnilor, astăzi trăim un moment istoric.
Problema violenței va fi curând de domeniul trecutului.
Dar gata cu vorbele.
Faptele sunt mai importante.
Să trecem la fapte.
Fiți atenți!
Ne-am pus pielea la bătaie, dle ministru.
Am încredere deplină în Brodsky.
Dacă sondajele sunt corecte, nu avem nimic de pierdut.
Bună, lepădătură.
Nu prea îți place să te speli, din moment ce miroși atât de urât.
De ce spui asta? Am făcut duș azi-dimineață.
A făcut duș azi-dimineață.
Mă faci mincinos?
Nu, frate.
Mă crezi idiot.
De ce ai făcut asta, frate?
Nu ți-am greșit cu nimic.
Vrei să știi de ce am făcut-o?
Vezi tu,
fac asta,
și asta,
și asta, fiindcă nu-mi plac oamenii împuțiți ca tine.
Dacă vrei să ne luăm la ceartă,
dă-i drumul! Haide!
Te rog!
Mi-e rău.
Ți-e rău?
Mi-e rău. Lasă-mă să mă ridic, te rog.
Vrei să te ridici?
Ascultă-mă bine!
Dacă vrei să te ridici,
trebuie să faci ceva pentru mine.
Poftim.
Uite!
Vezi?
Vezi pantoful ăsta?
Vreau să-l lingi.
Dă-i drumul!
Linge-l!
Fraților, n-o să vă vină să credeți,
dar fidelul vostru prieten și greu încercatul povestitor,
și-a scos limba roșie, cât era de lungă,
și a lins pantoful acela scârbos.
Încă o dată!
Greața care mă chinuia mă-ncerca din nou,
iar plăcerea încăierării s-a transformat
într-un sentiment de-mi venea să mor.
Încă o dată.
Frumos și curat.
Mulțumesc.
E de ajuns.
Vă mulțumesc, doamnelor și domnilor.
S-a apropiat de mine
cu o aură de lumină în jurul ei, de parcă ar fi coborât din ceruri.
Gândul care mi-a trecut prin cap
a fost să fac dragoste cu ea acolo, pe podea,
într-un mod cât mai sălbatic.
Dar în clipa următoare, senzația de greață a revenit.
Ca un detectiv care așteptase după colț,
iar acum voia să mă aresteze.
Ajunge!
Mulțumesc.
Îți mulțumesc, draga mea.
Nu te simți prea rău, nu-i așa?
Nu, domnule. Mă simt chiar foarte bine.
- Mă bucur. - A fost bine, domnule?
M-am descurcat bine?
Foarte bine, băiete.
Doamnelor și domnilor,
subiectul nostru este constrâns să facă o faptă bună,
fiindcă, în mod paradoxal, dorește să facă o faptă rea.
Intenția de a acționa în mod violent
este însoțită de o senzație de disconfort fizic.
Pentru a scăpa de această senzație, pacientul trebuie să adopte
o atitudine diametral opusă.
Aveți întrebări?
Alegerea!
Băiatul nu are posibilitatea de a alege.
Propriul interes și
teama de suferință fizică
l-au determinat să se înjosească în asemenea măsură.
Lipsa de sinceritate a fost evidentă.
Nu mai e un răufăcător.
Dar nici o ființă capabilă să facă o alegere morală.
Părinte, astea sunt subtilități.
Nu ne interesează motivele sau etica.
Ne interesează doar să reducem criminalitatea.
Și să eliminăm supraaglomerația din închisori.
Va fi un adevărat creștin,
gata să întoarcă și celălalt obraz.
Gata să fie mai degrabă crucificat, decât să crucifice.
Căruia îi provoacă greață până și gândul de a ucide o muscă.
Transformare.
Bucurie în rândul îngerilor Domnului.
Important e că metoda dă roade!
În ziua următoare, prietenul și umilul vostru povestitor
a fost eliberat.
Fiule!
Bună, mamă și tată.
Mamă.
Ce mai faci, dragul meu? Mă bucur că te văd.
- Tată. - Băiete, ce surpriză.
- Mă bucur că te văd. - Te menții în formă?
Ce mai faci?
Bine.
Încerc să nu dau de necaz.
M-am întors!
Mă bucur să te văd.
De ce nu ne-ai anunțat că vei fi eliberat?
Am vrut să vă fac o surpriză.
E o mare surpriză. Suntem de-a dreptul uimiți.
Tocmai am citit despre tine în ziarele de azi.
Trebuia să ne anunți.
Nu înseamnă că nu ne bucurăm să te vedem, mai ales că
ești vindecat.
Exact. Au făcut o treabă bună cu mine.
Sunt complet schimbat.
Casa părea să fie aceeași.
Un tip ciudat stătea pe canapea,
ronțăind bucăți de pâine prăjită.
El e Joe.
Locuiește aici.
Chiriașul nostru.
Asta e.
A închiriat camera ta.
Îmi pare bine, Joe.
E confortabilă camera?
Nu ai de ce să te plângi?
Am auzit despre tine.
Știu ce ai făcut.
Le-ai frânt inima bieților tăi părinți.
Deci te-ai întors!
Ca să le amărăști iar viața bunilor tăi părinți?
Doar peste cadavrul meu.
Fiindcă le-am fost mai mult un fiu,
decât un simplu chiriaș.
Nu vă bateți aici, băieți.
Pune-ți mâna la gură, te rog.
E revoltător.
Te simți bine?
E din cauza tratamentului.
E dezgustător. Îți taie pofta de mâncare.
Lasă-l în pace, Joe. Tratamentul e de vină.
Crezi că ar trebui să facem ceva?
Vrei să-ți aduc o ceașcă cu ceai, fiule?
Ce-ați făcut cu lucrurile mele?
Toate au fost...
luate, fiule.
De poliție.
Noul regulament spune ceva
despre compensațiile date victimelor.
Și Basil?
Unde e șarpele meu?
A avut...
un accident.
A murit.
Ce se va întâmpla cu mine?
Vreau să spun că
el stă în camera mea.
Nu încape îndoială.
Dar asta e și casa mea.
Ce sugestii aveți, mamă și tată?
Trebuie să ne gândim bine, fiule.
Nu putem să-l dăm afară pe Joe.
Nu așa, pur și simplu.
Fiindcă...
Joe ne plătește.
Am semnat un contract pe doi ani.
Am făcut o înțelegere. Nu-i așa, Joe?
Fiule,
Joe a plătit deja chiria pentru luna viitoare,
așa că, orice am face în viitor, acum nu-i putem cere
să plece de aici.
Dar e mai mult decât atât.
Trebuie să am grijă de voi,
care mi-ați fost ca niște părinți.
Nu ar fi corect să plec și să vă las
la mila acestui mic monstru
care nu v-a fost niciodată fiu.
Uite, acum plânge.
Dar e doar o șmecherie ca să vă înduioșeze.
Lăsați-l să plece și să-și găsească o cameră în altă parte.
Să înțeleagă că a greșit față de voi și că un băiat rău
nu merită să aibă niște părinți buni ca voi.
Bine.
Acum știu cum stau lucrurile.
Am suferit, și am suferit,
și am tot suferit.
Și toată lumea vrea să sufăr în continuare.
Și tu i-ai făcut pe alții să sufere.
Mi se pare normal să suferi și tu.
Mi s-a povestit tot ce ai făcut,
când luam masa în familie.
Mă îngrozea tot ce auzeam.
Mi se făcea greață de cele mai multe ori.
Uite ce i-ai făcut mamei tale.
Gata. E în ordine.
Bine!
Plec.
Nu o să mă mai vedeți niciodată.
O să mă descurc singur.
Vă mulțumesc. O să mă aveți pe conștiință.
Nu te supăra, fiule.
Ai să-mi dai niște mărunțiș, frate?
Ai niște mărunțiș, frate?
Ai să-mi dai niște mărunțiș, frate?
Mulțumesc, frate.
Sfinte Sisoe!
Să fiu al naibii!
Să ne apere Dumnezeu și toți sfinții din cer!
Nu uit niciodată un chip!
Nu uit niciodată un chip.
Lasă-mă în pace. Nu te cunosc!
El e imbecilul ăla blestemat care era să mă omoare.
El și prietenii lui
m-au lovit cu pumnii și cu picioarele.
Opriți-l!
Râdeau când îmi țâșnea sângele și când gemeam, criminalii!
O mulțime de bătrâni jegoși
s-au năpustit asupra umilului vostru povestitor,
cu pumnii și cu ghearele lor ascuțite.
Bătrânețea se răzbuna pe tinerețe.
Iar eu nu îndrăzneam să fac nici măcar un gest, fraților.
Preferam să fiu bătut,
decât să mi se facă rău și să sufăr din nou.
Gata!
Încetați!
Nu mai tulburați liniștea orașului, obraznicilor!
Dați-vă la o parte! Plecați!
Ce-ați pățit?
Ia te uită!
Ca să vezi!
E chiar micul Alex.
Nu ne-am mai văzut de multă vreme.
Ce mai faci?
Nu se poate.
Nu pot să cred.
Privirea nu te înșeală.
Nu umblăm cu șmecherii.
Nu e un truc, Alex.
Ne-am luat o slujbă fiindcă suntem destul de mari ca să muncim.
În poliție!
Vino, Alex!
Să facem o plimbare.
Vă rog, dragii mei prieteni.
Nu pricep.
Vremurile de demult au apus.
Am fost pedepsit pentru faptele mele din trecut.
M-am vindecat.
Ni s-a citit.
Inspectorul ne-a citit despre asta.
Ne-a spus că e o metodă foarte bună.
Ce vreți să faceți?
Ei m-au atacat, fraților.
Nu puteți fi de partea lor.
Nu poți fi de partea lor, Dim.
Cineva de care ne-am bătut joc mai demult,
a vrut să se răzbune după atâta timp. Vă mai amintiți?
A trecut multă vreme, într-adevăr.
Nu-mi mai amintesc prea bine zilele acelea.
Și nu-mi mai spune Dim.
Spune-mi "domnule polițist".
TotușI, ne mai amintim câte ceva, micule Alex.
Și vrem să fim siguri că n-o să te schimbi din nou.
Ajunge.
Încă puțin. Încă se mai zbate.
Ești vindecat?
Sper să ne mai vedem, prietene.
ACASĂ
Unde puteam să mă duc, dacă nu aveam casă și nici bani?
Îmi plângeam de milă.
Acasă.
Voiam să mă duc acasă.
Și "acasă" am ajuns,
fără să-mi dau seama, în starea în care eram,
că m-am întors unde mai fusesem cândva.
Cine naiba să fie?
Mă duc să văd cine e.
Ce dorești?
Vă rog...
Frank, cred că tânărul acesta are nevoie de ajutor.
Dumnezeule!
Ce-ai pățit, băiete?
N-o să vă vină să credeți, unicii mei prieteni,
dar fidelul vostru povestitor,
ținut în brațe ca un prunc,
și-a dat brusc seama unde se afla
și de ce semnul "acasă" de la poartă i se părea atât de cunoscut.
Dar știam că sunt în siguranță.
Știam că nu-și va aminti de mine.
Fiindcă în vremurile de demult,
eu și așa-zișii mei prieteni,
purtam măști cu care inspiram teamă.
Poliția.
Niște polițiști nemiloși
m-au bătut.
M-au bătut niște polițiști.
Te cunosc!
Nu ți-a apărut poza în ziare?
Nu pe tine te-am văzut la televizor azi-dimineață?
Nu ești tu biata victimă a acelei noi și îngrozitoare metode?
Ba da.
Exact asta sunt. O victimă.
Atunci, Dumnezeu te-a trimis aici!
Torturat în închisoare, apoi torturat de poliție.
Te compătimesc. Nu ești primul care a venit aici.
Polițiștilor le place să-și aducă victimele în satul ăsta.
Dar a fost voia Domnului ca tu,
care ești un alt gen de victimă, să vii aici.
Dar tremuri de frig.
Julian,
pregătește o baie pentru acest tânăr.
Sigur, Frank.
Vă mulțumesc.
Domnul să vă binecuvânteze.
Poate fi cea mai puternică armă posibilă
cu care să împiedicăm realegerea acestui guvern.
Guvernul se laudă
cu modul în care a rezolvat problema criminalității:
prin recrutarea unor tineri bătăuși în poliție
și prin propunerea unor metode absurde de transformare.
Am văzut ce s-a întâmplat în alte țări.
Acesta e doar începutul.
Nici nu o să ne dăm seama când o să se instaureze totalitarismul.
Acest tânăr e dovada vie a acestor metode diabolice.
Oamenii de rând trebuie să știe și să vadă.
Libertatea e o tradiție pe care trebuie s-o apărăm. Asta e tot ce contează.
Oamenii de rând ar renunța la ea.
Și-ar vinde libertatea pentru o viață mai liniștită.
De aceea trebuie conduși,
îndrumați, împinși de la spate.
Bine.
Vă mulțumesc.
O să fie aici.
Cânt în ploaie
Doar cânt în ploaie
Ce sentiment plăcut
Sunt iarăși fericit
Râd de norii
Ce întunecă cerul
E soare în inima mea
Și vreau să iubesc
Norii de ploaie să-i alunge
Pe toți din jurul meu
Vino o dată cu ploaia Chipul mi-e luminat de un zâmbet
În timp ce mă plimb pe alee.
Bună seara, domnule.
Bună seara.
Vă mulțumesc că mi-ați lăsat mâncarea pe masă.
Nu mai era nimeni aici, așa că am început să mănânc.
Sper că nu vă deranjează.
Nicidecum.
Îți place mâncarea?
E delicioasă, domnule. Delicioasă.
Gustă vinul.
Mulțumesc, domnule.
Noroc.
Multă fericire.
Nu beți și dvs. cu mine?
Nu-mi permite sănătatea.
Nu, mulțumesc.
"1960, Château...
Saint-Estéphe?
Médoc."
Bun soi de vin.
Frumoasă
culoare, domnule.
Și ce buchet are!
Vinul e foarte bun.
O să-l dau pe gât.
E foarte înviorător, domnule.
Mă bucur că apreciezi un vin bun.
Mai bea un pahar.
Soția mea
făcea totul, iar pe mine mă lăsa să scriu.
Soția dvs? E plecată?
E moartă!
Îmi pare rău.
A fost violată cu cruzime.
Am fost agresați de niște derbedei tineri,
chiar în camera asta în care stai tu acum.
Eu am rămas schilod, dar pentru ea durerea a fost prea mare.
Doctorii au spus că suferă de pneumonie,
fiindcă s-a întâmplat mai târziu, în timpul unei epidemii de gripă.
Doctorii mi-au spus că a răpus-o pneumonia, dar eu știam de ce murise.
A fost o victimă a epocii moderne. Biata de ea!
Iar acum tu.
O altă victimă a epocii moderne.
Dar tu poți fi ajutat.
Le-am dat telefon unor prieteni în timp ce făceai baie.
Unor
prieteni?
Vor să te ajute.
- Să mă ajute? - Da.
- Cine sunt? - Niște oameni foarte importanți.
Sunt interesați de tine.
Ei trebuie să fie.
Nu vreau să vă mai deranjez... Ar trebui să plec.
Nu mă deranjezi.
Poftim.
Să-ți umplu paharul.
Deci acesta e tânărul.
Îmi pare bine, domnule.
Doamnă. Încântat de cunoștință.
Ne cerem scuze că am venit la ora asta,
dar am auzit că ai probleme,.
așa că am venit să vedem dacă te putem ajuta.
Drăguț din partea dvs. Vă mulțumesc.
Înțeleg că ai avut
o neplăcută...
întâlnire
cu poliția, în seara asta.
Da, cred că s-ar putea spune și așa.
Cum te simți acum?
Mult mai bine, mulțumesc.
Poți să vorbești, să răspunzi la câteva întrebări?
Da.
Așa cum ți-am spus, am auzit de tine.
Ne interesează cazul tău.
- Vrem să te ajutăm. - Mulțumesc.
Să trecem la treabă.
Bine.
În ziare scria
că ți s-a indus o reacție de repulsie împotriva sexului și violenței,
dar, din greșeală, și împotriva muzicii.
Nu cred că au făcut-o în mod intenționat.
Doamnă,
îmi plăcea muzica foarte mult. Mai ales Beethoven.
Ludwig van Beethoven.
- B-E... - E în ordine, mulțumesc.
S-a întâmplat ca într-o zi, să-mi arate
un film deosebit de violent despre un lagăr de concentrare,
pe a cărui coloană sonoră era muzică de Beethoven.
Acum ai aceeași reacție la muzică
pe care o ai și la sex și violență?
Nu, doamnă. Nu e vorba de muzică în general. Ci doar de Simfonia a 9-a.
Te referi la Simfonia a 9-a a lui Beethoven?
Exact. Nu mai pot asculta Simfonia a 9-a.
Când aud Simfonia a 9-a,
am o senzație ciudată.
Și nu mă mai pot gândi decât la un mod de a mă sinucide.
- Poftim? - De a mă sinucide. De a muri.
Vreau să mor în tihnă,
fără dureri.
Așa simți și acum?
Nu tocmai.
Încă mai sunt...
foarte trist.
Foarte abătut.
Încă te mai gândești
la sinucidere?
Să zicem că...
că am o părere proastă despre mine.
Nu mă gândesc la viitor.
Simt că, în orice clipă, mi se poate întâmpla ceva rău.
Bravo, Frank.
Adu mașina, te rog.
Când m-am trezit,
durerea îmi invadase tot trupul, ca un virus.
Apoi mi-am dat seama despre ce era vorba.
Muzica ce se auzea de la parter
era a vechiului nostru prieten, Ludwig van,
și anume, îngrozitoarea Simfonie a 9-a.
Dați-mi drumul!
Deschideți ușa!
Deschideți ușa, vă rog!
Opriți muzica!
Opriți-o!
Opriți muzica!
Vă rog!
Opriți muzica!
Deodată, mi-am dat seama ce aveam de făcut
și ce îmi doream să fac.
Și anume, să mă sinucid.
Să mor.
Să evadez din lumea asta rea și crudă.
O clipă de durere,
apoi somnul de veci.
Pentru totdeauna
și în vecii vecilor.
Am sărit, fraților,
și am căzut pe pământ.
Dar n-am murit.
Dacă aș fi murit,
n-aș mai fi putut să vă povestesc prin ce am trecut.
Am revenit la viață după o perioadă lungă de întuneric,
care mi s-a părut că a durat milioane de ani.
Și-a recăpătat cunoștința, domnule doctor.
Bună, băiete.
Bună, fiule.
Ce mai faci?
Te simți mai bine?
Ce-i...
cu voi,
mamă și tată?
Ce vă face
să credeți
că sunteți bineveniți?
Gata, draga mea. E în ordine.
Nu a vrut să spună asta.
S-a scris iar în ziare despre tine, fiule.
Se spune
că ai fost nedreptățit.
Se spune...
că guvernul...
e de vină că ai încercat
să te sinucizi.
Dacă ne gândim mai bine, fiule,
poate că e și vina noastră,
într-o anumită măsură.
Casa noastră e și casa ta,
la urma urmei, fiule.
- Bună dimineața. - Bună dimineața, dnă doctor.
- Cum te simți azi? - Bine.
Mă bucur. Îmi dai voie?
- Sunt dr. Taylor. - Nu te-am mai văzut până acum.
Sunt psihiatrul tău.
Psihiatru? Am nevoie de psihiatru?
Aceasta e politica spitalului.
Vom discuta despre viața mea sexuală?
O să-ți arăt niște diapozitive,
iar tu o să-mi spui ce părere ai despre ele.
Foarte bine.
Te pricepi să interpretezi vise?
Oarecum.
- Știi ce înseamnă? - Poate.
Te preocupă ceva?
N-aș spune că mă preocupă,
dar tot am acest vis urât.
Foarte urât.
Se pare că,
atunci când eram în stare gravă
și zăceam inconștient,
aveam mereu același vis.
Tot felul de doctori se jucau cu capul meu.
Îmi umblau prin creier.
Am avut acest vis întruna.
Crezi că înseamnă ceva?
Pacienții cu leziuni ca ale tale au adesea astfel de vise.
Face parte din procesul de vindecare.
În fiecare din aceste diapozitive e nevoie de un răspuns
din partea unuia dintre oamenii din imagine.
Spune-mi ce crezi că spune persoana respectivă.
Ai înțeles?
Da.
"Nu-i așa că are un penaj frumos?"
Trebuie să spun ce răspunde cealaltă persoană?
Nu te gândi prea mult.
Spune primul lucru care îți trece prin minte.
Zdrențe. Chiloți.
Nu are cioc.
Bine.
"Băiatul cu care te certai mereu e grav bolnav."
Nu-mi pasă,
și o să vă învinețesc, imbecililor.
Bine.
"Ce vrei?"
N-am timp să fac dragoste cu tine. Am venit doar ca să citesc contorul.
Bine.
"Mi-ai vândut un ceas care nu merge. Dă-mi banii înapoi."
Știi ce poți să faci cu ceasul ăla? Bagă-ți-l în fund!
"Poți să faci ce vrei cu astea."
Ouă.
Mi-ar plăcea
să le sparg.
Apoi să le iau
și să le arunc.
La dracu!
Gata. Asta a fost tot.
Te simți bine?
Așa sper.
S-a terminat? Începuse să-mi placă.
Mă bucur.
La câte am răspuns corect?
Nu e un astfel de test.
Dar se pare că o să te vindeci pe deplin.
Când voi putea pleca de aici?
Sunt sigură că nu vei mai rămâne mult.
Am așteptat și,
frații mei,
am început să mă simt mai bine,
mâncam întruna ouă, felii de pâine prăjită
și friptură delicioasă.
Apoi, într-o zi,
mi-au spus că voi fi vizitat de o persoană deosebită.
Așteaptă puțin afară, dle polițist.
Mi-e teamă că te-a încurcat modificarea programului meu.
Pacientul tocmai își ia cina.
E în ordine, dle ministru. Nu e nici o problemă.
- Bună seara, băiete. - Bună, prieteni.
Cum te simți, tinere?
Excelent, domnule.
Vă mai pot ajuta cu ceva?
Nu cred, Sir Leslie.
Atunci, vă las singuri. Soră!
Se pare că ai un salon întreg la dispoziție, băiete.
Da.
Dar mă simt foarte singur aici,
mai ales când mă trezesc în toiul nopții, chinuit de durere.
Mă bucur să văd că îți revii.
Am ținut legătura cu spitalul.
Acum am venit chiar eu aici,
să văd cum te mai simți.
Am trecut prin chinurile iadului.
Chinurile iadului.
Îmi dau seama că ai trecut prin...
Dă-mi voie să te ajut cu friptura.
Vreau să-ți spun că eu și întregul guvern al cărui membru sunt,
regretăm sincer ceea ce ți s-a întâmplat, băiete.
Am încercat să te ajutăm.
Am urmat niște sfaturi care s-au dovedit a fi greșite.
O anchetă va stabili cine se face vinovat.
Vrem să ne consideri prietenii tăi.
Avem grijă de tine.
Primești cel mai bun tratament.
Nu ți-am vrut niciodată răul.
Dar sunt unii care ți-au vrut și îți vor răul.
Cred că știi la cine mă refer.
Anumiți oameni au vrut să se folosească de tine în scopuri politice.
S-ar fi bucurat să te vadă mort,
deoarece credeau că vor putea apoi să dea vina pe guvern.
De asemenea, un om anume,
un scriitor de cărți subversive,
voia în mod deosebit să te vadă mort.
Își dorea din toată inima să înfigă un cuțit în tine.
Dar nu mai e o amenințare pentru tine.
L-am închis.
A descoperit că i-ai făcut ceva rău.
Cel puțin, așa credea el.
Îi intrase în cap ideea că tu ești vinovat
de moartea cuiva foarte drag lui.
Reprezenta o amenințare.
L-am închis, spre binele lui.
Dar și spre binele tău.
Unde e acum?
L-am închis undeva de unde nu-ți poate face nici un rău.
Îți apărăm interesele.
Ne interesează persoana ta.
Când vei ieși din spital, nu vei avea griji. Ne vom ocupa noi de toate.
Vei avea o slujbă bună și un salar pe măsură.
Ce fel de slujbă și câți bani?
Vei avea o slujbă interesantă, cu un salar corespunzător,
nu doar pentru slujba pe care o vei avea,
ci și pentru toate suferințele pe care le-ai îndurat
și pentru ajutorul pe care ni-l vei acorda.
Ajutor?
Întotdeauna ne ajutăm prietenii, nu-i așa?
Nu e un secret faptul că acest guvern
și-a pierdut popularitatea din cauza ta.
Unii cred că, la următoarele alegeri, nu vom mai ieși învingători.
Presa a adoptat o atitudine nefavorabilă
față de ceea ce am încercat noi să facem.
Dar opinia publică poate fi schimbată.
Iar tu, Alex,
dacă îmi permiți să-ți spun pe nume...
Desigur. Ție cum ți se spune acasă?
Mă cheamă Frederick.
Așa cum îți spuneam, Alex,
ne poți fi de mare folos în schimbarea opiniei publice.
Ai înțeles, Alex?
E limpede?
Ca un lac fără nămol, Fred.
Ca azurul cerului în plină vară.
Poți conta pe mine, Fred.
Bine.
Bravo! Bun băiat!
Am înțeles că îți place muzica.
Ți-am pregătit o mică surpriză.
O surpriză?
O surpriză pe care sper să o consideri
un fel de...
cum să mă exprim...
Un simbol al înțelegerii noastre de acum.
O înțelegere între doi prieteni.
Eram vindecat pe deplin!
Subtitrarea: Gelula/SDI Adaptarea: Alin D@li