- RID ALDRIG ENSAM -
Johnny, nu kommer du hit, och stannar här!
-Mamma, alltså! -Pojkar är alltid otåliga.
Nu kommer tåget!
Jag ser inte en själ.
De har blivit mördade!
60.
-Jag synar... -Jag höjer med hundra.
-Jag är med. -Jag med...
Höjer med 300.
Jag lägger mig.
Jag synar...
Samma här.
-Kort? -Jag är nöjd.
Två...
Givaren tar ett...
500...
Jag synar.
500... och det här.
Tusen till...
-Det är bara att gå härifrån. -Visa mig färgen på dina pengar.
Han känner inte dig och han litar nog inte på nån.
Jag går i god för Ronnie.
Med kontanter... eller cigarrstumpar?
Jag ska kanske säga det så här... Jag går i god för min vän.
Jag förstår. Hans insats ligger kvar...
Se till att inte glömma det.
Vänta! Jag är fortfarande med. Går du i god för mig också?
Då får jag höja med 500 till.
Har du nån som går i god för dig?
Det är ingen vits att spela vidare.
Rör inte de där...
Du tycker inte att jag har vunnit? Vi får väl lägga upp korten...
Räcker inte.
-Du har ingenting att hämta. -Lou, kom igen!
Den store ersätter dig för skadorna - det lovar jag.
Helvete!
-Det är stängt. -Jag har ridit hela dan.
-Finns det nåt att äta? -Det är stängt, sa jag.
-Var kan man få sig en matbit? -I helvetet, skulle jag tro...
Det där var väldigt roligt.
Du kan skratta utanför.
"Vem går i god för dig, främling? Nu lägger vi ut korten", sa han.
-Sen bröt helvetet löst. -Du har aldrig sett honom förut?
Aldrig.
Inte ofta man stöter på såna typer.
Du känner honom, alltså?
Ja, jag tror det.
Han är den jag har letat efter.
-Jag höjer med tusen! -Din giriga fårskalle...
-Du spelar på egen hand? -Då gör det inget om man förlorar.
Jag tänker inte fortsätta i natt. Jag har börjat tro på spöken.
-Så du har letat efter mig? -Det är rätt
Varför?
För en vecka sen blev M. K. och T-tåget rånat...
-...på guld för 100 000. -Vilken tur.
Ingen lyckades undkomma. Ingen kan berätta vem det var.
Låter som proffs.
Hur många finns det som är kapabla att göra en sån stöt?
En hel del.
Det var faktiskt en passagerare som överlevde...
...och han berättade för mig hur allt gick till, och vem som gjorde det.
Kom igen nu, jag kan inte vänta hela natten.
Bill. Jag tror det var vår vän, Bill San Antonio.
-Vart vill du? -Jag är där.
Det var därför du sa att du börjat tro på spöken.
Femtio mils järnväg mellan El Paso och Canyon City. Guldet lastades-
-i El Paso... och uppbådet hittade spår efter hästar, vilket betyder-
-att banditerna slog till när tåget kommit halvvägs. Men två dagar-
-innan tåget avgick besökte banditerna platsen och for runt-
-i syfte att lämna spår. Sen red de norrut, mot floden.
Sen fortsatte de tills de nådde vägen mot El Paso, där de såg på-
-när allt guld lastades på. Sen köpte de biljetter, klev ombord-
-och låtsades vara vanliga passagerare. Rånet skulle börja här-
-cirka tre mil från mexikanska gränsen, vid lilla stan Puntael.
De dödade alla.
Lokföraren, en domare, resten av passagerarna. Hela tåget.
Och där stannade de och lastade av kassaskåpet med guldet.
Efter det höll två av dem tåget igång och hoppade av före Canyon City.
Det är tydligt, man ska leta härifrån och norrut.
Men det är tydligt att ingen i staden eller kavalleriet hittar nån.
Banditerna sitter nämligen och har det mysigt här. 40 mil söderut.
Vem klarar av sånt här-
-och samtidigt slaktar alla passagerare? Jo, Bill San Antonio.
-Det visste jag från första början! -När började döda män råna tåg?
Jag vet inte vad som hände er för ett år sen, men en sak är säker:
Bill lever. Och eftersom mannen som såg honom är död-
-så är det bara två som vet det.
Jag... Och nu du.
Även om du inte tror på det.
Vi har en fördel mot Bill.
Han vet inte att vi har upptäckt att han lever.
För det andra så vet vi var han gömmer sig.
Och nu kan vår vän tro att han är i säkerhet.
Ska du inte säga nåt?
-Varför är du så intresserad? -Banken försäkrade hela summan.
Jag arbetar åt försäkringsbolaget.
Du har inte förändrats ett dugg.
-Berätta vad som hände den kvällen. -Det ska jag berätta i helvetet.
Berätta vad som hände den kvällen...
Flytta på dig, Rose.
Du har tur, grabben.
Du kunde inte ha valt en lättare höna att plocka.
Din vän ser verkligen inte dålig ut.
Varför visar han sitt vackra ansikte först nu?
Han har just kommit.
Så behandlar man inte en dam.
Allt har sin tid.
Du kan inte knuffa ner mig som en säck potatis.
-Stick då! -Få henne att hålla käft!
Hundra.
Tvåhundra.
Femhundra.
Ok!
-Vinner du om jag ger, tro? -Vad skulle det bevisa?
Ingenting - men jag har aldrig träffat nån med en sån jävla tur.
-Det är inte tur. -Vad är det då?
Jag spelar kort, men du litar på turen...
-...som en nybörjare. -Är du säker på det?
-Jag ställde en fråga. -Du är nyfiken.
-Du bör inte fråga mig det. -Spelar vi med lika många kort?
Håll käften! Skratta inte, för vi har ju alltid varit vänner.
Sluta skratta!
Nu tar vi det lugnt.
Det där skulle du inte ha gjort.
En gång i tiden hade tanken inte ens slagit dig.
Jag lärde dig att använda verktyget.
Jag svär på, att en gång i världen hade du inte gjort det...
Lätt att säga med vapen i handen.
Bara lugn, du får också en.
Men vi måste vara tysta och lugna.
Du tror väl inte att en man som jag tänker att kämpa mot en-
-kommer att säga ja till en skojare med fem kort-
-utan att tänka på eventuella konsekvenser, va?
Det påstås att du med åren-
-blivit snabb att dra. Om du är lika snabb med vapen som med korten-
-får jag tänka mig för. En man som jag har ett stort ansvar...
Jag måste tänka på mina män. Titta på dem.
Vad skulle krakarna göra utan mig? De skulle få min andel.
Men vad skulle Paquita göra om jag skulle gå och dö?
Och så begravningen... Det lär bli åtminstone en begravning-
-och jag vill att den blir vacker. Orkestern spelar, alla gråter...
...en gudstjänst, alltihop. En sån begravning kostar pengar.
Varken jag, mina män, Paquita eller folket i stan kan betala för den-
-för de har svårt att få fram så mycket pengar.
Till skillnad mot dig. Det vore trevligt-
-om du la ner pengarna som du vann av mig. Om du skulle döda mig-
-så skulle jag väl få det lilla jag ber om, eller hur?
Så ska det se ut.
Du tror alltså att du ska klara dig?
Ni trodde nog inte att han var min vän, men han är en god vän.
Om han får för sig att gå ut genom dörren, så låt honom gå.
Ni får gå ut, allihop. Ingen får se en duell mellan två vänner.
Bud ser till att reglerna följs. Efteråt sätter ni eld på kyffet.
Så ingen får se Bill San Antonios lik eller den som utmanade honom.
Skynda på, barn - ut härifrån!
Bud, ge honom en revolver.
Nu går du också ut - och sen sätter du eld på stället!
Nu är det bara du och jag. Jag har alltid gillat ett bra skämt.
Det här är kanske det allra största skämtet nånsin.
Skynda dig.
Du lär inte klara dig - även om du är snabbare än jag.
Mina män ser till att du får betala, och de är väldigt många.
Säg till...
Du lär inte klara dig - även om du är snabbare än jag.
Mina män ser till att du får betala, och de är väldigt många...
...och de är väldigt många.
Jag har alltid gillat ett bra skämt...
...och det här är kanske det största skämtet nånsin.
Det kommer snart en man hit. Han är trött och har svårt att gå.
Ge honom hästen när han dyker upp.
-Rose, vart ska du ta vägen? -Jag är snart tillbaka.
Var tyst, Rose - så kommer du inte till skada.
Trodde aldrig jag skulle få se dig. Om grabbarna får veta-
-att du är här är inte ditt liv mycket värt.
-Vi tar det en annan kväll. -Det här går fort.
-Jag vill bara ha lite upplysningar. -Jag trodde du ville nåt annat.
Jag kom bara för att fixa mig själv.
-Vad har du på hjärtat? -Rose...
Jag vill att du berättar vad som hände den där kvällen.
-Vilken kväll? -Sluta larva dig.
-Det verkar så längesen. -Tio månader.
Jag är glad att du undkom. Men jag förlorade min man-
-och du påstås ha dödat honom. -Vem var han?
-Tom... -Då gjorde jag dig en tjänst.
Han visste hur man behandlade en flicka.
-Jag var inte ute efter honom. -Men efter begravningen-
-var de tvungna att ge sig på dig. Du gav dig själv en bra hand...
-Vad menar du? -När vi begravde Bill-
-snodde du tågpengarna... -Rose, inget sånt där prat.
Du är alltför klipsk för att tro på sagor.
Vem var det annars?
-Vem är det? -När kommer du ner?
-Frank, låt mig vara i fred. -Varför är dörren låst? Öppna!
-Nej, du får inte komma in. -Vem har du där? Du pratade.
-Jag pratade med mig själv. -Öppna! Annars slår jag in dörren.
Dödar inte du honom, gör jag det. -Dra åt helvete, sa jag!
Ska jag aldrig få en äkta man? De dör innan jag får chansen.
Du måste berätta allt du vet... om Bill.
Skynda dig.
Annars kanske jag tar samma väg som Frank.
Du blir kvar här i natt.
Bill San Antonio fick sin storslagna begravning.
Alla i stan bevittnade den. Bills grabbar såg till-
-att han fick en förstklassig hädanfärd...
"Här vilar Bill San Antonio, snabbaste skytten i världen."
"Gud dödade honom. Bill var känslig vad gällde sitt rykte"-
-"och på så sätt såg entreprenören till att ni båda blev odödliga."
Efter begravningen red pojkarna i väg för att dela upp allt guld.
Nu fick de även Bills andel. Tom sa till mig-
-att han tänkte sluta råna och börja ett nytt liv med mig-
-men när de kom till grottan väntade en stor överraskning...
Guldet var borta.
Jag vet vem som gjort det här. Han skulle inte ha fått ge sig av.
Han stannade kvar och när vi begravde Bill, så tog han guldet.
Men han får ju inte så mycket glädje av det.
Bill trodde att hans död skulle splittra gänget.
Men han hade inte föreställt sig det här.
När alla hade varit på begravning hoppade de andra på den.
Och sen var alla ute efter dig.
Sen sa Bud att det var du. Tom återvände och sa-
-att Bud försvunnit - alla trodde att du dödat honom.
-Bud sa alltså att det var jag? -De andra fortsatte leta efter dig.
Men nu var de uppdelade.
De gav snart upp hoppet och delade det som fanns.
Jag försökte få Tom-Tom att ändra sig. Men det gick inte.
Han var där en natt och lovade att komma tillbaka.
Och nu är du här istället.
Han var en stilig karl, Tom.
Och givmild.
Det var Bud som gav mig revolvern.
Ge honom ett vapen, Bud.
Jag måste gå, Rose.
Gamling... Var det du som tillverkade Bill San Antonios kista?
-Vem skulle annars ha gjort den? -Då placerade du honom i den?
Usch, ja... Det var inte mycket kvar av honom.
-Vad menar du? -Han var ingen vacker syn.
Elden fick honom att se ut som om han redan mött sin Skapare-
-men att Bill skulle spela harpa...
Om nån bad dig svära på-
-att det var Bill San Antonio som du la i kistan, skulle du inte kunna det?
-Var det inte du som sköt honom? -Jag ställde en fråga.
Och du har fått mitt svar! Hur kan man känna igen ben och aska?
Varför har du kommit? För att leka gissningslekar?
Hade du sagt till mig:
Jag svär på att jag aldrig har rört Bill San Antonio-
-så hade jag varit tvungen att svara.
Jag tror inte på att den gamla svindlaren är död. Nej!
Jag har nämligen aldrig trott på spöken, unge man.
Och vissa här i trakten skulle svära på en hög biblar-
-att de har sett honom galoppera på sin svarta häst om natten.
Nu tänker du att Bill San Antonio betydde mycket för-
-att folk inte ville prata om honom. Och jag håller med.
Men det är stor skillnad på det och på att bli en myt.
Det ligger nog inget i det, men folk älskar myter.
Utan dem är det inte så lätt att berätta historier för barnbarnen-
-under den långa vintern.
Tack för drinken, gamling. Trevligt att träffa dig igen.
Om du inte var säker på att du knäppte honom...
...så svär jag på att Bill San Antonio aldrig låg i den graven.
I så fall lär han få ångra sig att han inte är död.
Du skulle inte ha tittat upp. Nyfikenhet är en ful vana...
Jag är ledsen, min vän.
Whisky!
Vi är här för att berätta en del intressanta nyheter.
Men det skiter väl ni i...?
Såja. En person som stan har väntat på, har dykt upp...
En ny sheriff, som ska återställa lag och ordning i stan. Hör ni det?!
Jag pratar med er!
Säg till sheriffen att komma in. Vår vänner har lärt sig visa respekt.
-Ta in honom. -Sheriffen, alla väntar på er.
Här är han. Sitt ner, sheriffen. Nu ska han presentera sig för er.
Du... kom hit.
-Sheriffen vill veta ditt namn. -Jose...
-Mer då?
-Hernandez. -Säger det namnet nånting?
Sheriffen säger att det var du som klagade, men jag tror honom inte.
Jose Hernandez är ingen idiot.
Ja, sheriffen - de borde bestraffas, men inte alltför hårt. De är dumma.
De lär inte göra om det igen.
Nu klarar er väl utan sheriff, eller hur? -De tänkte aldrig.
-De ber om ursäkt, sheriffen. -Gringos, ni kan inte göra så här!
Innan vi kom fanns det ingen lag och ordning. Jose, bjud vår gäst-
-på nåt att dricka. Du vet att lagens väktare-
-är känsliga inför åsynen av blod. Sheriffen är säkert törstig.
Vad är det?
Gör det.
-Vi fixade den nye sheriffen. -Var hittade ni honom?
I dalgången, för en timme sen. Han verkade vara på väg mot stan.
-Var det nån som såg er? -Nej, ingen alls.
-Sen fick Bud en idé. -Vad för en idé?
-Ingenting. Ett skämt. -Låt höra.
-Jag gjorde det på skoj! -Ingen annan än jag får skoja.
Du skulle göra dig av med nykomlingen-
-utan att gå in i byn. Jag vill veta när nån dyker upp-
-och ingen får ge sig av som en viss person gjorde för ett tag sen.
Vår gode Bud har dåligt minne. Vi ska kanske friska upp det.
Du har mycket att lära av mig. Men en sak kan du inte kopiera.
Det här: du är en idiot, Bud. Det är du tvungen att inse.
Idiot, idiot... idiot!
Jag vill ha ett rum.
-Vad glor du på? -Ingenting.
Jag har inte sett en säng på två dygn, så nu vill jag sova.
Den första till höger.
-Jag vill inte bli störd. -Då har ni kommit rätt.
Vad var det?
Kattjävel...
-Vad var det? -Bara en katt.
-Känner du igen honom? Miguel? -Har aldrig sett honom förut.
-Hur lyckades du ta dig in? -Ta ner mig.
Han vill komma ner... Vad heter du och vad gör du här?
Släpp ner mig. Jag pratar bara med San Antonio.
-Är du galen? Vem söker du? -San Antonio.
-Här finns ingen med det namnet. -Ta ner mig. Jag vill tala med Bill-
-eller vad han nu kallar sig. -Du ska inte få snacka med ett lik.
-Har man sett... -Ta ner mig.
Tack, min vän.
-Guldet från tågrånet. -De kan vara tillbaka när som helst.
-Ska vi verkligen rida ut igen? -Jag är törstig.
Vi klarar det aldrig. Den här väger ett ton.
Nej, vi klarar det inte själva.
Har ni hört det senaste?
Fråga ägaren vem som kom hit i dag.
-Du har tydligen fått besök. -Jag hade berättat om ni bett mig.
-Då ber jag dig berätta nu. -Han sover här i natt.
-Vilket rum har han? -Det till höger.
Skynda dig...
Jösses, vad tung den är...
Ställ dig under den.
Vad väntar du på?
Skjut av repet.
Håll ögonen på mina stövlar.
-Jag får aldrig ner den dit. -Jo, om du inte vill dö under den.
Vänta! Vart ska du ta vägen?
Tyvärr, han måste sova. Han öppnar inte dörren.
Amigo, vakna! Vi behöver en man till - vi ska spela poker.
Stanna här, vi är snart tillbaka.
-Lyft ner den! -Nej, fortsätt. Du klarar det.
Fortsätt, annars rasar både du och kistan nerför trappan.
Bill kommer att skratta när han ser dig krossad under hans guld.
-Hjälp mig! -Jag har alltid tyckt-
-att du har haft mycket muskler, men inget mod. Jag hade rätt.
Du är och förblir en stor fårskalle...
Hoppa upp!
Varför stannar vi här?
-Åsnan klarar det inte ända hit. -Nej, men det gör kistan.
-Nej, inte en gång till! -Jomän.
-Miguel!
-Guldet är borta! -Mulan också!
Sätt lite fart, annars dränker jag dig!
Fortsätter vi däråt dör vi som två fiskar? Kan du inte simma?
Det är inte så varmt, men vad fan gör det? Kom hit, så bär jag dig!
Det här påminner mig om när jag sa att jag inte kunde bära kistan.
Du kallade mig "fårskalle". Försök klara det här utan mig.
-Nu sticker jag... -Vänta!
Strålande idé att bära kistan...
Bill lär aldrig komma sig för att leta där.
-Ska vi nånstans? -Vi måste fylla i en rapport.
Du har väl inte tänkt att stanna här?
Dina vänner är fortfarande skyldiga mig 10 000-
-från den sista pokerpartiet.
Nej, du ska med mig.
Även om du fick upp mig ur dammen-
-bestämmer du inte vad jag kan göra.
Och inte får göra.
Jag skulle ha lämnat dig i den där dammen, som du kallar den.
Du hade inte kommit långt.
När försäkringsbolaget ger dig din provision får du mer pengar-
-än du kan tjäna som ohederlig. -En helt annan sak...
Vem har sagt att jag tänker lämna tillbaka pengarna? Provision...
Saken är ju den...
Det är du som jobbar åt försäkringsbolaget, inte jag.
Jag får väl börja göra mig förtjänt av pengarna. Ska vi göra upp nu?
Skottlossning hörs långt bort.
Det här är inte rätt tid eller rätt plats att börja föra oväsen.
Jag vet ett annat sätt att övertyga dig på!
En sak förstår jag inte...
Vad?
Vad?!
Varför ska jag börja leka "Sparka fårskallen" igen?
Hoppa ner!
Skål på er. Vem hade trott att vi skulle ses igen-
-efter alla dessa år? -Ja, vem hade kunnat tro det...
Man litar på sina gamla vänner, och sköter sig själv...
Sen dyker de upp, dödar tre man, stjäl... och är beredda att ge sig av-
-utan att säga adjö...
Döde man. Vad kallar du dig idag?
Skulle inte världen vara härlig om folk bara skötte sig själva?
Det tyckte du inte när du skickade bud efter mig för ett år sen.
Allt det där tramset över ett par lösa skott. -Inte dina.
Du borde tacka mig.
Vid den där lägenheten hade jag kunnat göra dig kall.
Det hade inte lönat sig.
Det var bättre att dina män hade en liten lockfågel att springa efter.
Det var ingen dum idé.
Jag stack på en gång-
-innan alla de nedlusade sherifferna var runt mig.
Och gänget som jag hade blivit trött på.
Det är så härligt att leva... inkognito.
-Vem påstod att jag fanns här? -Du lämnade kvar en man på tåget.
Jag hittade honom. Han var halvdöd och sa var jag skulle kunna hitta dig.
Det visar att man inte kan lita på nån. -Eller hur, Bud?
Det ska jag komma ihåg i framtiden.
Det blir ingen framtid för dig, döing...
Det kallar jag otacksamhet. Man räddar dem undan döden-
-och vad händer sen? De talar inte om var de gömt guldet.
Enbart en idiot som Bud skulle tro på att det ramlat ner i floden...
Ansikten avslöjar dig.
Vem av dem kommer att sätta oss på rätt spår?
Säkert den stora, men man vet aldrig.
Vad tror du?
Nej, Bud ska inte tänka, för i så fall hade ni båda varit döda nu.
Ja, men vem kan annars berätta det vi vill veta?
Nå, du tror inte att de skulle säga det? Där tar du fel.
Vem vet...
...vem av dem kommer att leda oss på den rätta vägen?
Den svagaste, tror ni? Fel igen. För om man håller två män-
-eller två djur... i balans, så händer det aldrig-
-att de dör exakt... samtidigt.
Jag har känt er väldigt länge. Jag vet exakt vad ni inte tål.
Bud, Tago och jag har förberett lite speciell underhållning åt er.
Sträck upp armen när du är redo att snacka.
Upp med honom.
Har minnet klarnat?
Släpp ner honom!
Ingen kommer in genom den här dörren när jag är borta.
Varken Bud eller Pedrito. Skjut alla som inte lyder.
Det kan ta ett tag innan han säger nåt, men vi har ingen brådska.
Regla dörren inifrån.
Jag vill inte se era ansikten. Vi ska ta tillbaka guldet.
Ingen får störa dem. Håll koll på Bud här uppifrån.
Om han ger sig i väg, skjuter ni honom i benen.
Döda män har för ful vana att inte kunna prata.
Pedrito och hans män bevakar källaren från utsidan.
-Vi kan väl knäppa dem i stället. -Lyd order!
Nu är det dags att bada igen.
Jag vet var guldet är. Jag kan ta dig med dit.
Du behöver inte dela det med nån. Fundera på saken.
Du får inte vila nu. Res på dig!
Jag vet var det ligger begravt...
Döda mig inte. Det tjänar inget till att ha för bråttom.
Jag har inte sagt att jag ska döda dig.
Okej, Bud. Håll reda på din hand...
Det var bättre. Ta loss mig.
Visa var det ligger.
Här under...
Börja gräva - och se till att få fram guldet.
-Det är ditt guld, så du gräver. -Tror du att det stoppar mig?
Har nån talat om för dig...
-så är du är dum jävel, Bud...
Var är han?!
Vänta!
De hade kokat ihop det tillsammans. Annars skulle Bud vara här.
-När? -En timme sen.
Flatface satt i fönstret och jag sov. Bud måste ha ropat ut honom-
-och sen skurit halsen av honom. -Du sov alltså?
-Några minuter. Vi turades om... -Varför följde ni inte efter dem?
De lämnade bara sadlarna kvar. De här måste ha hört nånting.
De lindade till och med in hovarna innan de gav sig av.
Du sov alltså bara några minuter?
-Vad ska vi göra? -Försök låt bli att sova!
En drink.
-Du kan vara den jag letar efter. -Jag? Jag har inte gjort nåt.
Varför då ?
Kan du komma ihåg sex ord i rätt ordning?
Ja.
Bra.
Rid i väg och hälsa chefen att vi fortsätter pokerpartiet-
-som vi inledde för ett år sen. -Ja, sir. Var det allt?
Du vet väl vem jag pratar om?
-Ja, jag tror det. -Så bra.
Eftersom du har så bra minne...
Gör mig ytterligare en liten tjänst.
Hälsa honom att han ska komma ensam.
Öppna!
Jag vill prata med gringon!
Öppna dörren!
Den andre har gett sig av med Bud! Den här ska jag ta hand om!
Öppna dörren!
Är du galen, Tago? Släpp in oss, annars dödar jag dig!
-Jag har ett meddelande till Bud. -Tala om det för oss!
-Var kommer den där hästen ifrån? -Jag måste prata med mister Bud.
Han betalar bra när han får höra meddelandet. Från en främling...
-Bud blir glad när han får höra det. -Hästen?
-Främlingen ville att jag tog den. -Var finns han?
I stan. Han vill att Bud...
Tago...
Jag är redo att prata.
Tago, vänta! Döda honom inte. Vi vill ha gringon levande!
För mycket folk...
Inte nu längre.
Du får stå för skottlossningen själv. Jag vill spela med insatser.
-Visa mig din. -Varför så bråttom?
Jag vill ge dig ett förslag först. För ett år sen ville alla-
-komma åt belöningen som hängde över mitt huvud. Man kunde inte-
-lita på någon, inte ens mina män.
Jag hade faktiskt inget val. Och du bar den största skulden.
Jag är ledsen.
-Nu vill jag gottgöra dig. -Så lät det inte i går.
I affärer gäller det vem som är starkast. I går var jag det-
-och jag hade varit det i dag, om jag inte tvingats träffa en person.
Jag lyckades få till en förträfflig överenskommelse. Mitt förslag...
Väldigt enkelt. Låt oss fixa det här tillsammans.
-Du och jag, som förr i världen. -Du glömmer en sak.
Jag ska förklara vad det handlar om...
-Och vår vän? -Lugn. Han är i goda händer.
Tago, jag kommer in...
Det är bara en sak som du inte har klart för dig, döing...
Jag delar ut korten den här gången.
Du har dödat de flesta av dina gamla vänner.
Jag vill inte bli kompanjon med en sån som du.
Har du aldrig undrat varifrån min tur kommer?
Jag har gjort så många stora stötar utan att nånsin åka fast.
Chefen för El Paso Bank talar om exakt när penningleveranserna sker...
...och vilka säkerhetsåtgärder som vidtagits av försäkringsbolaget.
Resten tar jag hand om. Sen delar vi fifty-fifty.
Hälften åt mig, ingen risk för mig, och ingen risk för honom.
En riktig affärsman. Han rådde mig att försvinna för ett år sen.
Du är den första jag har berättat det här för. Vet du varför?
-Varför? -Jag vet att jag kan lita på dig.
Där har du fel. Du och jag har olika syn på saker och ting.
Jag kan bara hålla med dig på ett villkor...
Vi spelar med öppna insatser.
Vet du vad jag tror, döing? Jag tror jag erbjuder dig-
-vad du erbjöd mig för ett år sen. -Lite svårt att sätta eld på sten...
Inte eld.
Dynamit...
Noga avpassad så att du flyger högt upp i luften.
Du måste möta mig ensam.
Släng era vapen, båda två!
-Vill du inte vara med och leka? -Jag leker inte ihop med hyenor!
Ett misstag. Döda hyenor pratar inte och de behöver inte pengar.
-Var är pengarna? -Kistan står där vi lämnade den.
Men den kanske inte innehåller nåt. Se efter... om du inte tror mig.
-Ni lurades, allihop. -Det ska väl inte bekymra dig?
Håll truten! Flytta på er!
Det är det sista kortet du drar, döing.
Snabba på. En tass mindre betyder inget för en man som du.
Vad väntar du på?
Kryp...
Varför föddes du så jävla tung, din fårskalle?
Vilken konstig dröm. Jag drömde att ett helt berg rasade ner på mig-
-och begravde alla pengarna...
-Vart är du på väg? -Norrut. Du har en kula i skallen-
-och nån måste plocka ut den. Annars kan du dö, fårskalle...
Guldet, då?
Det diskuterar vi när du är stark nog att hålla i en revolver.