DESCULȚ ÎN PARC
Suntem proaspăt căsătoriți!
Sunt proaspăt căsătoriți.
Acesta este Hotel Plaza, vă rog.
- Plaza? Corie, este Plaza. - Stai un pic, nu sunt gata.
- Corie, omul ăsta așteaptă. - Dă-i un bacșiș mare.
Paul, îți pare rău că ne-am căsătorit?
După 40 minute? Ai răbdare măcar o oră.
Dacă luna de miere nu va fi reușită, să nu divorțăm.
Hai să ne omorâm unul pe altul.
Lasă camerista s-o facă, am auzit că serviciul aici este minunat.
- Poftiți... - Mulțumesc.
Haide.
- Bună ziua. - Da.
Mâna mea. Îmi trebuie mâna.
- D-l Paul Bratter. - Da.
Și doamna Bratter locuiește cu dvs?
Mama?
D-na Bratter, da. D-l și d-na Bratter.
Cât veți sta, d-le Bratter?
- Șase zile. - Și nopți.
E o plăcere să vă avem la Plaza. 449.
Corie, asta e... încetează, da?
Pe aici, vă rog.
Scuzați-ne, vă rugăm.
D-le Adams, sper că realizați că am numai 15 ani.
Mulțumesc. Mulțumesc mult.
Ei bine, ăștia sunt atât de pedanți aici.
Așa va fi viața în următorii 50 ani?
Doar atât vom fi căsătoriți? Nu e prea mult.
Așteaptă, nu emite judecăți pripite.
Paul, eu cred că voi fi o soție lamentabilă.
Să nu fii supărat pe mine. Te iubesc foarte mult... și sunt foarte sexy.
Atunci, să intrăm înăuntru. Plătesc 30 de dolari pe zi.
Bine, Paul, să începem căsătoria.
Noroc, Paul.
Noroc, Corie.
Nu ies niciodată.
- De cât timp n-au ieșit? - Cinci zile.
Asta trebuie să fie un record.
Printr-o convenție, recordul lunii de miere este de 9 zile.
Așteaptă, Paul. Unde te duci?
Trebuie să muncesc, nu astfel îmi câștig existența.
Nu-i poți suna să le spui că ești bolnav?
- Trebuie să plec. - Ai promis că n-ai să pleci.
Doar până la ora 5:30, asta-i tot.
Dacă e o căsătorie reușită, va dura până la 5:30.
Pe diseară, da?
Ce-a fost asta? Un sărut?
Vrei să intri înăuntru - e un hotel respectabil!
Ala a fost un sărut?
Dacă așa vor fi săruturile nu te mai deranja să te întorci.
Nu te pot săruta, am buzele amorțite. Și-acum, intră înăuntru.
Dacă nu mă săruți ca lumea
îți dau pijamaua înapoi.
Chiar acum.
Nu se putea la ora 4:30?
Diseară, la noul apartament.
Nr. 49, pe West 10th Street.
Te iubesc!
Mulțumesc, d-le Dooley.
Când mai vii pe la New York... dă-mi un telefon.
AMANȚII BRATTER
Alo?
- Bratter? - Aici sus! La ultimul etaj!
Ultimul etaj.
Nu vă grăbiți!
Ultimul etaj, e întotdeauna ultimul etaj.
Ce s-o fi întâmplat cu lifturile?
Patul e lung de 6 picioare, camera are cinci picioare și jumătate
iar eu sunt în mare încurcătură.
Compania de telefoane.
Telefonul? Grozav, poftiți înăuntru.
Este... E o adevărată ascensiune.
Da, sunt 5 șiruri de trepte, dacă nu numeri treptele de la intrare.
Le-am numărat și pe ele.
- Vreți un pahar cu apă? - Vă rog.
V-aș oferi sifon sau bere dar n-avem deocamdată de nici unele.
E bună și apa.
Da, dar n-avem nici pahare.
Puteți pune gura la robinet și să sorbiți.
Nu, nu mai am destul suflu ca să pot sorbi.
Ei bine...
Unde doriți să instalez telefonul?
Nu știu! Aveți vreo sugestie?
Depinde cum vreți să aranjați camera.
Veți avea mobilă?
Desigur.
Știți ce, puneți-mi un cablu lung
și o să-l port după mine în primii ani.
Bine, voi folosi vechea priză.
Și chiar veți locui aici sus, da? În fiecare zi?
În fiecare zi.
Sper să fie omul cu mobila.
Nu vreau să văd asta.
Bună, Bloomingdale's?!
Lord and Taylor's!
Aici sus, la ultimul etaj!
Oh, Dumnezeule.
Probabil încă un dar de nuntă de la mama.
Le trimite de 2 ori pe zi.
Sper să fie un calorifer electric.
E frig aici?
Nu pot nici să țin telefonul.
Poate că s-a oprit încălzitorul cu abur.
Poate de aia.
Pornește-l, va încălzi.
E pornit. Dar nu încălzește.
Soțul dvs are multe pulovere?
E mai bine așa. E confirmat medical că încălzirea cu aburi îți face rău.
Da? În februarie?
Puneți-le oriunde.
Știu, știu.
Vai, îmi pare tare rău din cauza scărilor.
Vrea să semnezi.
Stai un pic.
Poftim.
O să-ți revii?
E o rușine, să dai unui om bătrân așa o muncă.
Are probabil numai 25 ani, îmbătrânesc repede pe traseul ăsta.
Bine, doamnă. Funcționează.
Propriul meu telefon. Pot să fac o convorbire?
Factura dvs de plată a început acum 2 minute.
Pe cine să sun? Știu.
Mă cheamă Harry Pepper. Dacă aveți vreo problemă cu telefonul,
nu cereți cu Harry Pepper.
Ce s-a întâmplat, vești rele?
Va fi înnorat diseară, va ninge ușor.
Veți fi primii din oraș care veți vedea cum cad fulgii.
Alo, este d-l Paul Bratter acolo, vă rog? Sunt d-na Paul Bratter.
E fantastic, funcționează.
Ca un telefon adevărat, nu?
Frank? Paul e acolo?
Bună, Corie. A plecat acum 20 minute și părea tare obosit.
Spune-i să mă sune, am vești grozave dacă mai rezistă la emoții.
Fără glumă, despre ce-i vorba?
Stai puțin, Frank, s-ar putea să fie chiar el.
Nu voiam să vină înainte să sosească mobila.
Corie? Unde ești?
Paul? Aici sus!
Paul, aici, ultimul etaj!
El este!
De cât timp sunteți căsătoriți?
Șase zile.
Nu va realiza că e gol până prin iunie.
Pe curând, Gramercy 59971. Casă de piatră!
Și să aveți în curând multe interioare.
Frank, tocmai urcă scările. Poți să aștepți încă 5 șiruri de scări?
Grăbește-te scumpule!
Nu spera prea mult... mobila nu a sosit încă.
Și Paul, zugrăveala n-a ieșit tocmai cum trebuie!
Dar cred că o să arate frumos!
Paul, te simți bine?!
Vin. Vin acum.
- Ce?! - Termină de urcat, termină.
Termină, termină.
Bună, iubitule!
Paul, scumpule!
Spune ceva!
Sunt 6...
Sunt 6 șiruri de scări.
Știai că sunt 6 șiruri?
Nu sunt, sunt numai 5!
Dar scara aia mare din față, de la intrare?
Alea nu sunt trepte, e pridvorul.
Arată ca un pridvor, dar se urcă la fel ca o scară.
Numai asta ai să-mi spui?
N-am crezut că o să pot spune nici asta.
Nu păreau 6 șiruri de trepte când am văzut prima oară apartamentul.
De ce?
Tu n-ai văzut apartamentul ăsta, îți amintești?
Ai văzut apartamentul de la etajul 3.
- De asta. - Nu-ți place.
Chiar că nu-ți place.
- Aștept să-mi revină privirea. - Așteptam să spui "Ce mișto!"
Voi spune... Voi spune, sunt doar...
Ce grozav.
Paul, o să fie frumos.
Îți promit!
- Știi ceva? - Ce?
- Mi-a fost dor de tine. - Cum așa?
În timpul ședinței de luni dimineața a-nceput să...
Să mergem înapoi la Plaza. Mai avem o oră până să eliberăm camera!
Nu putem. Ai furat un prosop și trei scrumiere, suntem suspecți.
Știi, pentru un... pentru un avocat săruți destul de bine.
- Ce? - Pentru un pupăcios, sunt bun.
S-a întâmplat ceva.
S-a întâmplat ceva! Spune-mi ce?!
O să mă sune de la birou să-mi spună!
- Au sunat - Eu am sunat. - Când?
- Adineauri. - Unde?
Acolo, chiar acolo, sunt pe fir.
De ce nu mi-ai spus?
- Mă înnebunești. - Frank?
Da, Frank, spune...
Foarte amuzant, Frank.
Sărut destul de bine pentru un avocat.
Aș vrea să ascult toată noaptea, dar avem treabă.
Ai un proces la tribunal mâine.
Frank, glumești? Chiar vorbești serios?
Toată treaba?
Birnbaum contra Gump,
Marshall l-a abandonat în mâinile noastre dornice și fără experiență.
E șansa noastră de a pune mâna pe cheia de la toaleta directorială!
E floare la ureche! Voi parcurge informările în seara asta.
Ne întâlnim la 8 dimineață să parcurgem totul.
Crezi că aș avea timp să-mi las mustață?
Ai auzit? Ai auzit?!
Primul meu caz! O să fiu avocat!
E nemaipomenit, Paul.
Trebuie să lucrezi diseară?
Un blănar dă în judecată o femeie pentru neplată. Eu îl reprezint.
Am o cămașă de noapte de dantelă neagră.
A confecționat 4 haine pentru această femeie. Acum ea nu le mai vrea.
Are înălțimea 1,40 m. O să trebuiască să le vândă unei tipe bogate.
Am să pun un disc și să dansez dansul cambodgian al fertilității.
N-au semnat nici un contract... ce se întâmplă, ce-i asta?
Încerc să te încălzesc și să-ți atrag atenția
iar tu îți pregătești expunerea pentru juriu!
S-a terminat căsătoria noastră!
Corie, iubito, îmi pare rău.
Sunt doar înfierbântat mă vrei bogat și cu faimă, nu-i așa?
Asta ziua, noaptea te vreau aici și sexy.
Știi ce, mâine seară sunt al tău, cum vrei tu, da?
- Ceva sălbatic, nebunesc? - Da.
Ce-o să facem? Ne înfășurăm unul pe altul în tapet.
Dar acum, am de lucru. Te rog! OK?
Unde să mă așez?
Mobila trebuie să sosească într-o clipă, Paul.
Ce-ar fi în seara asta? Mâine trebuie să pledez.
Poate ar trebui să mergem la un hotel.
Tocmai am plecat dintr-un hotel.
- Vreau să dorm în apartamentul meu. - Unde, dragă?
E loc doar pentru o persoană în cadă.
Unde-i cada?
Avem doar duș.
- Și cum o să fac baie? - Faci un duș.
Nu-mi plac dușurile, îmi place în cadă. Cum o să fac o baie?
Întinde-te în chiuveta dușului cu picioarele înafară.
E foarte frig aici. N-avem căldură?
Ba da, e un calorifer.
Caloriferul este cel mai rece obiect din cameră.
- Există un fochist? - Numai luni, miercuri și vineri.
Va fi mai cald când vom avea și mobilă.
Dar în seara asta? Mâine sunt la tribunal.
Parcă ai avea un caz în fiecare dimineață! Ăsta e primul.
Ei bine...
- Ce faci? - Verific ferestrele.
- De ce bate vântul? - E curent?
Nu, vânt. Suflă un vânt vioi dinspre nord-est.
- Nu fi sarcastic. - Nu sunt. Mi s-au crăpat buzele.
Cum poate să sufle vântul într-o cameră închisă?
Ce zici de răspunsul ăsta, e o gaură în luminator.
Paul...
Paul, nu te agita.
O astupăm pentru noaptea asta.
Cum? Are 6 metri înălțime.
Va trebui să zburăm deasupra ei și să aruncăm ceva în ea.
E vorba doar de o noapte și nu e așa de frig.
În februarie la 3 dimineața este îngheț!
La buletinul meteo a spus că va fi noros, cu o ușoară ză...
Ce? Ce? Ușoară ce?
Zăpadă.
Zăpadă? O să ningă la noapte?
- Hmm? Aici. - Ăștia le greșesc pe jumătate.
O să lopătez la zăpadă în propria mea sufragerie.
În primul rând este, doar o gaură mică.
- Și apoi, ce ar trebui să fac? - Să te enervezi, ca mine.
Este normal.
Am o idee mai bună.
O să-ți țin eu de cald...
și nu ne mai costă factura de curent electric.
Da, bine.
Corie, nu pot să fac asta.
S-ar supăra Corie dacă aș trece un pic să spun hello?
Supărată pe mama ei? De ce? Eu fac asta tot timpul.
Ei sunt încă în luna de miere.
Probabil că are nevoie de sfaturi, știi cum sunt miresele.
Corie își dă singură sfaturi.
- Bine, hai să mergem acasă. - Așteaptă-mă 10 minute.
Nu! Voi da ture blocului!
Prevăd că nu voi prea face carieră în avocatură.
Bine. Vom muri de foame.
Ne vor găsi morți și îmbrățișați.
Scheletele unor amanți înghețați au fost descoperite pe 10th Street.
- Deci suntem din nou îndrăgostiți? - Da, suntem din nou îndrăgostiți.
A sosit patul.
Sper să fi sosit.
Bloomingdale's?
Surpriză!
- Oh, n-a mai avut răbdare. - Mama ta?
Nu pot să-i fac conversație acum, mâine am un caz la tribunal.
N-o să-i placă, va crede că locuim într-un depozit gol, ca țiganii!
Acum 5 minute acest loc era un paradis, acum este Cannery Row.
Ea nu înțelege, Paul.
Este o fire practică, nu e tânără ca noi.
Ei bine, am 26 ani și mi-e frig al dracului.
Îmi pare rău.
Paul, promite-mi un lucru. Să nu-i spui de chirie.
- Spune-i că nu ești încă sigur. - Bine.
Trebuie totuși să știu cât plătesc chirie, doar sunt absolvent
N-ai putea minți puțin pentru mine? Să nu-i spui că este 125.
- Cât este deci? - 60.
- Șai...? - 65.
E 75, da? 75 dolari și 63 cenți pe lună.
- În regulă. - Inclusiv gazul și curentul.
O să creadă oare?
Oricine ar crede. 125 e greu de înghițit.
Da, alo?
Da, noi suntem.
Poftim?
Mulțumim că ne-ați sunat.
Mobila nu vine până mâine
dar trimit așternuturi.
Va fi perfect.
Să n-o ții mult, eu am un caz...
La tribunal, știu.
- Bună, mamă. - Bună, mamă.
- Abia respir. - Liniștește-te.
- Nu-mi revine respirația. - Trebuia să te odihnești.
Am făcut-o, dar scările nu se mai terminau.
- Paul, ajut-o. - Atenție la treaptă.
Alte trepte?
- Vrei puțină apă? - Nu, mulțumesc dragă.
Încă nu pot înghiți. Vai și amar.
Nu e așa de sus, mamă.
Nu, dragă, nu chiar. Câte etaje sunt, 9?
Cinci, nu socoti scara exterioară.
Dacă-i cunoșteam pe cei de la etajul al treilea le făceam o vizită!
Vai, mamă, ce surpriză ce surpriză plăcută!
Nu stau mult, mă așteaptă mătușa Harriet.
Numai o privire să arunc, atâta tot.
Nu sunt sigură că mă mai întorc.
Nu poți să-ți faci o părere, era bine dacă veneai după ce sosea mobila.
Nu-ți fă griji, Am o imaginație minunată.
Ei bine?
- Corie, dragă, este frumos. - Nu-ți place!
Ba nu, e adorabil.
E un apartament încântător. Ll ador.
Nu este genul tău de apartament, am știut asta!
Îmi place. Paul, n-am spus că-mi place?
- A spus că-i place. - Știam că am spus.
Ești îndrăgostită de el?
Da, este foarte șic și poți face multe din el.
Ți-am spus că nu-i place.
Măcar arată-mi tot apartamentul!
Păi ăsta este tot apartamentul.
- E o cameră spațioasă. - Mai este dormitorul!
- Unde? - Sus pe scară.
Sunt doar două trepte mici. Vezi? Una, două... Trei.
Pe două nivele.
Și unde-i dormitorul? Pe acolo?
Nu, aici. Asta-i dormitorul.
Este într-adevăr o cameră de primire dar o voi folosi ca dormitor.
O idee minunată, mai pui doar un pat aici.
- Exact. - Cum?
- O să încapă, am măsurat camera. - Un pat dublu?
- Nu, unul mare de o persoană. - Foarte frumos.
Și Paul unde-o să doarmă?
- Cu mine. - Mare de o persoană?
N-o să aveți acces la debara.
- Ba da. - Fără să săriți peste pat?
- Trebuie să trecem prin pat. - Da, e o idee bună.
- Si atârnăm hainele de țeavă. - Așa este.
Totul e provizoriu, mamă.
Harper's au spus: "Nu va prinde contur
"până când nu se definește clar personalitatea miresei."
Nu știu, cred că ești tu însăți în acest moment.
Ce-i aici?
Baia.
N-are cadă.
Asta-i bucătăria!
Foarte plăcută.
E frig aici. Simți un curent?
Stai în locul ăsta, e mai cald.
Mamă, ai nevoie să bei ceva. Paul, adu o sticlă de Scotch.
Acum?
Aveți o mulțime de pereți. Ce culoare veți zugrăvi?
Este zugrăvit.
Foarte atrăgător.
Trebuie să plec.
Nu, mamă, servește ceva de băut. Paul, adu Scotch-ul.
- Numai un păhărel. - Mă duc să aduc Scotch-ul.
- Încheie-te, e frig. - Am observat.
- Ia niște brânză. - Paul!
Vreau doar să-l pup pe prietenul meu și să-i urez noroc.
- Mulțumesc, Mami. - Este frumos.
- E un apartament perfect. - Da.
Îți place, nu?
Unde mai poți găsi așa ceva cu 75,63 dolari pe lună?
Ești sigur, Paul? Faci din nou șase șiruri de scări.
Numai așa se poate călători.
Ei bine?
Corie, iubito, sunt așa de emoționată din cauza ta.
Nu-i cum ți-ai închipuit, nu?
Este... neobișnuit.
Ca tine.
Când erai mică voiai să trăiești pe lună.
Credeam că glumești.
Ei bine, te-ai îmbătat din nou, nu?
Bine, am eu grijă de el.
Știu ce facem, desfacem cadourile mele și vedem ce mi-ai trimis.
Hei, ce-i aici? Pare ceva scump.
Cred că e un ceas stricat.
Mătușa Harriet m-a ajutat să-l aleg.
Ea crede că ar trebui să mă mut la New York.
Ar fi o idee.
I-am spus "De ce, Harriet? Numai pentru că sunt singură?
"Nu mi-e frică să trăiesc singură. Într-un fel e mai bine, " i-am spus.
Recipientul ăsta are instrucțiuni?
Dacă știam de bucătăria asta aș fi adus cafea fierbinte.
Mamă...
Vai, dar îmi place totul!
Te rog să nu-mi mai trimiți cadouri.
Începe să-ți cheltuiești banii pe dumneata.
Ei, pe mine. Ce-i trebuie unei femei ca mine,
care trăiește singură cuc departe în New Jersey?
- Ai putea călători. - Da, să călătoresc.
Singură.
La vârsta mea?
Am citit o poveste în The Times.
O femeie de vârstă medie călătorind singură, a căzut de pe un vapor.
Au descoperit abia când au ajuns în Franța.
Mamă...
îți promit că dacă vei cădea de pe un vapor cineva va ști despre asta.
Știi ce ți-ar trebui într-adevăr?
Da. Nu vreau s-aud.
- Ți-e frică de adevăr. - Nu, doar de ce cuvânt vei folosi.
Ai perfectă dreptate, este dragoste.
Nici nu știam ce înseamnă,
apoi am petrecut 6 zile minunate la Plaza și ce s-a întâmplat?
- Am jurat să nu te-ntreb. - Am găsit dragostea.
Spiritual, fizic și emoțional. Nimănui n-ar trebui să-i lipsească.
Nu-mi lipsește, scumpo, te am pe tine.
- Nu genul ăsta de dragoste... - Știu ce vrei să spui.
- Și nu vrei să discutăm. - Nu cu tine.
Trebuie să fie mătușa Harriet.
- Trebuie să plec. - Asta-i vizită?!
Am aruncat doar o privire. Ne vedem marți, la premiera mondială.
Vai, dar nu trebuia să alergi numai pentru mine.
La revedere, iubito. Ador noul tău apartament.
Vă văd marți pe amândoi.
Geronimo!
Paul, ce s-a întâmplat?
Tocmai am avut o discuție interesantă cu tipul de la magazinul de băuturi.
Câțiva dintre cei mai bizari oameni din țară locuiesc în această clădire.
Serios? Cine?
Ei bine, fam. Boscoe, din apartamentul 1 C, d-l și d-na J. Boscoe.
- Cine? - Un cuplu tânăr și simpatic.
Doar că sunt de același sex nu se știe care.
- În 3C sunt d-l și d-na Gonzales. - Și ce dacă?
Și d-l și d-na Armendariz și d-l Calhoun, care o fi arbitrul.
- Cine stă la 4D? - Nu știu.
Nimeni. N-a fost văzut nimeni de 3 ani.
Doar că în fiecare dimineață apar la ușă 9 conserve goale de ton.
- Și cine este? - O pisică cu un cuțit de conserve.
Ah, am uitat, d-l Victor Velasco, el stă la 6A.
- Unde-i asta? - Locuiește în pod.
Are 58 ani, schiază, face alpinism, a fost însurat de 4 ori.
- Barbă Albastră de pe 10th Street. - Ce înseamnă asta?
Ori atacă fete pe 10th Street, ori are o barbă albastră.
- Unde te duci? - Voi sta aici să lucrez.
Dacă apare ceva, cum ar fi patul sau căldura, să-mi spui.
Dormi?
Numai picioarele și mâinile mele.
Paul, necazul este că purtăm prea multe haine.
Știi cum se încălzesc eschimoșii?
Se mută într-un motel?
Paul, mă urăști?
- Da. - Atunci spune-o.
Te urăsc.
Și eu te urăsc.
- E cineva la ușă! - Dacă e Crucea Roșie, deschide-le.
Nu deschizi?
Tu ai găsit apartamentul, tu să deschizi.
- Cine sunteți? - Cine sunteți dvs?
- Eu locuiesc aici. - Si eu.
Delicios. Sper că nu v-am deranjat.
Mă cheamă Velasco. Victor Velasco.
Barbă Albastră? Din pod?
Mă-ntrebam dacă pot folosi dormitorul vostru?
Dormitorul? Nu.
Dar nu pot intra în apartamentul meu.
Am vrut să folosesc fereastra voastră și să merg în brânci pe pervaz.
- Ți-ai pierdut cheia? - Nu se mai potrivește în broască.
Am fost pedepsit pentru că sunt în urmă cu 4 luni cu plata chiriei.
Deci, zici că locuiești aici?
Tocmai m-am mutat astăzi.
Nu mai spune. Și ce ești, cântăreață de folk?
Nu, nevastă!
Ah! Știi, ești insuportabil de drăguță.
După toate semnele, se pare că m-am îndrăgostit de tine.
Văd că secătura de proprietar a lăsat gaura din luminator.
- O s-o repare, nu? - Nu miza pe asta.
Cada mea are o scurgere din 1949.
Spune-mi, soțul dumitale lucrează peste zi?
- Da. - Într-un birou?
- Da. - Bine. Eu lucrez acasă ziua.
Prezic complicații interesante. Te enervez?
- Foarte. - Ha! Minunat!
O dată pe lună încerc să enervez tinerele drăguțe.
Ca să-mi înăbuș ego-ul.
Dar vreau să te liniștesc, am șai... Am 58 ani
și sunt un tip extrem de cumsecade.
Mă bucur să aud asta.
Eu nu mă bucur. Aș fi vrut să fiu cu 10 ani mai în vârstă.
Mai în vârstă?
Da, bătrânilor libidinoși li se iartă mai multe.
Înțelegi, sunt încă la o vârstă nasoală.
Atunci, când voi fi invitat la cină?
Ne-ar face plăcere să te invităm la cină, de îndată ce ne aranjăm.
Aș putea muri de foame. Marți seară e bine?
Marți seară, nu, mama mea...
- Marți seară e perfect. - S-a făcut.
Aduc vin, mă răsplătești când vin.
Iar eu te invit la un cocktail mâine la ora 10 seara.
- Bei? - Da, desigur.
- Bun! Adă lichior. - Dacă nu înghețăm până atunci.
Nu te pricepi la instalații sanitare, nu?
Toate în acest muzeu funcționează pe dos.
De exemplu, pe calorifer scrie "răsuciți la dreapta"
așa că trebuie să răsucești la stânga. Doar că nu ajung la el.
- Mă ajuți, te rog? - Cu mare plăcere fizică.
Un, doi, trei, sus!
Corie, a fost cineva...
Tocmai încălzeam apartamentul.
Acesta e d-l Velasco, de sus.
Îmi spunea că toate instalațiile noastre funcționează pe dos.
Așa este. E important să vă amintiți că trebuie să trageți apa.
- Pe mâine. - Ce e mâine?
Nu uita de marți!
Marți? Ce face în dormitor?
Nebunul ăla a ieșit pe fereastră.
Alo?
Alo, mamă? Eu sunt.
E un bătrân nebun afară pe pervazul nostru!
Nu-i nimic rău, vreau să confirm cina noastră de marți seară.
- La două dimineața? - Vreau să fiu sigură că vii.
La două dimineața?
Auzi, îmbracă ceva vesel și frivol.
Cumpără-ți o rochie nouă.
La două dimineața?
Te sun mâine. La revedere.
- Cui faci cu mâna? - Lui.
Am hotărât să ne întâlnim aici în fiecare zi.
Durează așa mult urcatul scărilor și eu abia te-aștept.
Șoferul autobuzului va crede că ești mama mea.
Ai o mătușă Fern? Ne-a trimis un cec astăzi.
- Ai o mătușă Fern ieftină. - O să-i scriu să-i spun.
A sunat mama ta, va veni cu tatăl tău, de duminică într-o săptămână.
Iar sora ta are un prieten nou.
De la Rutgers, are acnee. Si cu toții îl urăsc, inclusiv sora ta.
- Ți-a fost dor de mine azi? - Nu.
- De ce nu? - Fiindcă m-ai sunat de 8 ori.
Acasă nu vorbim așa de mult.
Ce morocănos. Cum ți-a mers la tribunal?
- Am... - Gump sau Birnbaum?
- Birnbaum. - Ai câștigat?!
Da.
Vai, sunt atât de mândră!
Nu te bucuri?
Birnbaum n-a câștigat despăgubiri.
- Am obținut 6 cenți. - Șase cenți?
Așa e legea, trebuie să obții ceva.
- Cât o să primești? - Nimic. Birnbaum ia tot.
Am o verificare mâine.
Acum primesc la toate cazurile un dime (10 cenți) sau mai puțin.
Morocănos, morocănos, morocănos!
Nu erai morocănos de dimineață sub plapumă.
Nu purta conversații particulare pe scări.
De ce, ce-i rău în asta?
Toată lumea cunoaște detalii intime despre noi.
Sun la sonerie și dintr-o dată ne știu toți.
Mai bine îți pregătesc ceva de băut.
Ar trebui să fii încântător în seara asta.
Această mică cină pe care ai programat-o se anunță un fiasco.
De ce? Poate că au multe în comun.
Glumești? Mama ta...
Femeia aia liniștită din New Jersey și Contele de Monte Cristo?
- Glumești. - De ce?
I-ai văzut apartamentul, poartă chimonouri și doarme pe carpete.
Mama ta poartă fileu și doarme pe o scândură.
Poate o putem ajuta.
N-o prezentăm ca pe posomorâta mea mamă de 52 ani, casnică.
Nu asta mi-am propus dar tu la ce te-ai gândit?
La ceva mai strălucitor. Fostă actriță.
A jucat în "Tipul Care Vine La Cină".
Unde, la East Orange Women's Club?
Nu, Broadway. A fost în compania originală a lui "Interludiu Ciudat"
și a avut un mic rol în "Sărbătoarea Chiloților".
Vorbești serios?
Pe cuvântul meu.
- Mama ta o actriță? - Da.
Nu mi-ai spus niciodată. De ce nu mi-ai spus niciodată?
Nu credeam că te interesează.
Este fascinant, nu-mi revin.
- Acum te interesează. - Este o minciună.
- Fiecare cuvințel. - O să mă controlez.
- Bună, mamă. - Te simți bine?
Paul... în poșetă la mine... sunt niște pastile roz.
Pastile roz? Da.
O să-mi revin, mi-am pierdut doar respirația.
Îți aduc ceva să bei.
A trebuit să parchez la 3 blocuri mai încolo.
Apoi a început să plouă și am alergat pe distanța ultimelor 2 blocuri.
Pe urmă, mi s-a agățat tocul în gura de aerisire de la metrou.
Apoi, am călcat într-o băltoacă, iar un taxi mi-a stropit ciorapii.
Dacă era deschis magazinul, cumpăram un cuțit să mă sinucid.
- Bea asta. - Poftim pastila.
Îmi dai Martini ca să înghit o pastilă?
Te vei simți mai bine.
Am băut unul acasă, de aia iau pastila.
Să te conduc înăuntru.
- Îți dau o gustare. - Nu, mulțumesc.
- Cu smântână și brânză fermentată. - Mai bine nu-mi spuneai!.
- Poate vrei să te culci un pic? - Nu, mulțumesc, dragă.
Nu mă culc decât pe scândura mea.
Acum, vreau să vizitez apartamentul.
Ei bine, iată-l.
- Corie! - Îți place?
Dacă îmi place?
Este superb.
Dumnezeule! Ai făcut toate astea singură.
- D-l Velasco mi-a dat câteva idei. - Cine?
Decoratorul nostru, care vine pe fereastră.
Tipul de deasupra.
Ai auzit de el, nu?
Da, Corie m-a ținut 2 ore la telefon.
A fost însurat de 4 ori.
În locul tău aș dormi cu o pușcă la îndemână.
Mamă! Vezi, am reușit să punem patul.
Da. Intră la fix, nu?
Da. Trebuie să ne întoarcem amândoi odată.
Ei bine, recunosc că nu m-am așteptat la așa ceva.
Abia aștept să văd ce figură vor face părinții tăi, Paul.
Poftim... Cine?
Luăm masa cu ei, nu-i așa?
- Așa mi-ai spus, Corie. - Așa i-ai spus, Corie?
Dacă-ți spuneam că ți-am aranjat o întrevedere cu d-l Velasco nu veneai.
Întrevedere cu d-l Velasco? Omul care locuiește deasup... Dumnezeule!
De ce te panichezi? E doar un bărbat.
Și contabilul meu e doar un bărbat. Parcă ți-aș fi spus de Fairbanks.
- Sper că nu seamănă cu el, nu? - Sare la fel ca el.
Haide, că vei petrece o seară minunată.
- Haide unde? - La d-l Velasco.
- Nici nu sunt îmbrăcată ca lumea. - Arăți bine.
Pentru părinții lui Paul am vrut să arăt curat... voi părea o infirmieră.
- Ești foarte interesantă. - Cum îmi stă părul?
Bine, aranjează-l doar un pic.
Paul, e ceva în neregulă cu părul meu?
Mamă, trebuie doar să nu te formalizezi.
- Unde mergem? - Încearcă să te integrezi!
- Ce este, băieți? - Intru primul?
- Unde? - Acolo, sus.
- Crescătorul de păsări stă acolo. - Doamne!
Continuă, Paul.
Nu te neliniști, mamă, sunt în spatele tău.
Mamă, ce s-a întâmplat?!
Ar fi trebuit să fac exerciții!
Paul, ridic-o!
- Dă-mi mâna, mamă. - Mâna mea!
- Paul, nu o mai trage de mână! - Încerc să o ajut.
Mulțumesc! Este extraordinar, nu?
Ce crezi, mamă?
- Mi-am rupt bretelele. - Bună ziua!
Ah, musafirii mei. Paul...
- Poftim? - "Bună ziua" în birmaneză.
- Corie, fer-me-că-tor! - Ce înseamnă?
Arăți fermecător. Era în engleză.
Paul, faci tu onorurile?
D-le Velasco, dânsa este mama lui Corie, d-na Banks.
- Mamă, dânsul e d-l Velasco. - Bună ziua.
Eram nerăbdător să vă cunosc.
La petrecerea mea, fiica dvs a vorbit numai despre dvs.
- Ce petrecere plictisitoare. - Ba deloc.
Vreau să spun plictisitoare pentru că a vorbit doar despre mine!
- Am înțeles. - Mulțumesc.
Vreți să luați loc?
Nu-i așa că sunt minunate?
Da, sunt minunate.
Și acum...
Knichi!
Este un aperitiv preparat de d-l Velasco. Este un expert gastronomic.
- Imaginați-vă doar. - A gătit pentru Regele Suediei.
Am aparținut unei societăți culinare cu 150 de membri autorizați,
printre ei Prințul Philip, Fidel Castro...
- Și Fidel Castro? - Da.
Ne întâlnim o dată la cinci ani pentru o cină preparată de noi.
În 1987, întrunirea urmează să aibă loc la mine acasă.
Mai avem 30 de secunde.
- Până când? - Până devin comestibile.
Ultimele 1 5 secunde le lăsăm să se aerisească.
- Paul, sunt extraordinare! - Într-adevăr.
Când mănânci knichi, guști o bucățică din istorie.
Knichi are peste 2.000 de ani.
Nu și porția aceasta, sper!
Ne puteți spune ce conțin?
Dacă se află, papilele dvs gustative vor fi private pentru doi ani.
Dar sunt între prieteni.
Conține bucăți de pește sărat, măsline tocate, mirodenii și ceapă.
Gata!
5, 4, 3,
2, 1, 0.
- D-na Banks. - Vă mulțumesc.
- Ce fel de pește ați pus? - Țipar.
Țipar?
Iată de ce timpul este determinant. Țiparul își pierde gustul imediat.
Dnă Banks, nu serviți?
Am băut un martini și o pastilă roz și...
Vă rog, temperatura de consum este foarte importantă la knichi.
Dacă nu serviți acum, peste cinci minute e bun de aruncat.
Cum să faceți una ca asta?
- Nu, aruncați-l în gură. - Poftim?
Dacă mușcați din knichi, are gust amar.
Trebuie aruncat. Priviți.
Înțelegeți?
Vă mulțumesc.
- Mamă, te simți bine? - L-am aruncat prea adânc.
- Este apă? - Nu, vodcă, o folosesc la knichi.
Stomacul meu...
Trebuie aruncat chiar pe centrul limbii
ca să atingă cerul gurii. Corie?
Să încerc.
- Ce crezi? - Perfect!
Ești cel mai frumos epicurian din câți cunosc. Paul.
Nu, mulțumesc. Mă doare mâna.
Încearcă. Trebuie să le încerci pe toate, nu, d-le Velasco?
Cum spun francezii, măcar o dată.
Este amar, nu-i așa?
Cred că știi de ce?
- Am mușcat în loc să-l arunc. - Mai încearcă...
Nu mai vreau să încerc. În plus, am depășit limita de cinci minute.
Suntem gata să mergem la cină?
Nu mâncăm la tine acasă?
- Aragazul nostru a luat foc. - Ce s-a întâmplat?
Abia îl pornisem.
Dacă sunteți în căutare de insolit, am o sugestie.
Asta căutăm, nu-i așa, mamă?
Știi că fac parte din gașcă.
- Atunci hai la Cele Patru Vânturi. - Un restaurant chinezesc?
Un restaurant albanez în Staten Island. Luăm feribotul.
- În luna februarie?! - Sunt încântată! Să mergem, mamă.
Paul, ajut-o.
Nu-mi dă drumul!
Să nu vă așteptați la mare fast în materie de decor.
Cred că nici nu au autorizație de restaurant!
D-le Velasco, nu purtați haină?
Dar sunt abia 0 grade, pentru mine e primăvara!
Grup, rămâneți aproape. Dacă se pierde cineva,
ne întâlnim la ambasada SUA.
Unde ai fost?
- Mi-am luat mănușile. - La ce bun? Sunt doar 0 grade.
Îmi pare rău, am uitat de arșița de afară!
- Ai cumva 10 cenți? - Da.
Privește-o.
Moare de frig, dar nu recunoaște.
Recunosc. Mor de frig.
- Bună. - Ajutor!
Voila!
Vino, mamă.
Ești sigur că am ajuns bine?
Ce? Inspirați... Pe aici.
Divin!
"Em Shask Kepop" "Cele patru vânturi".
Vă invit să pășiți într-un paradis gastronomic.
Kishama!
Velasco!
Ai un gust delicios!
Crezi? O să mă pun pe meniu!
- Câte persoane sunteți? - 4, înghețați, obosiți, înfometați.
Perfect! Întâi beți, apoi mâncați,
apoi mergeți în patul meu și trageți un pui de somn!
Ridică-te!
Ah! Ouzo, dragul meu ouzo! Paul, bei?
Da, mulțumesc. Ouzo? Aș prefera un scotch...
Nu, iată ouzo. Aceasta e Mushka.
- Nu știai că este ouzo? - Nu.
- E cumva paharul murdar? - Ce culoare are ouzo?
- Albă. - E murdar.
Pentru legarea de noi prietenii!
- Ce vrei să spui? - Nu știu, mi-a venit pe loc.
Noroc!
- În sănătatea ta, mamă. - În sănătatea mea.
Încă unul, imediat!
- Nu cred... - Un pahar te îmbolnăvește.
Am doilea începe să te facă bine.
- Pelmenchki! - Nu-mi vine să cred!
- Gustă-le, n-o să-ți vină să crezi! - Pelmenchki, pentru noi!
Le face doar de două ori pe an!
Dacă vă place, vă mai fac în iulie.
Pentru pelmenchki!
Turnați-o imediat, altfel se acrește.
Este Mushka!
- Ce cântă? - Un vechi cântec popular albanez.
- Ce înseamnă "Shama shama"? - Jimmy sparge porumb și nu-mi pasă.
Pe bune?
Cine ajunge primul sus?
Nu, nu!
Nu te lua la întrecere!
Am învins!
Am învins...
Nu a fost o întrecere corectă. M-ai gâdilat.
- Cum se zice în limba lor? - Ce anume?
Ospătar, am o muscă în supă.
Poopla, sirca al mercoori.
Sirca poopla al mercoori.
Nu, ai spus "Muscă, am un ospătar în supă".
Și-a băgat mâna în supă să scoată musca!
O să mă doară capul mâine îngrozitor!
- Minunat! - N-o să mă doară capul?
Nu, dar n-o să poți strânge pumnul vreme de trei zile.
Uitați-vă!
Am promis să facem cafea.
O promisiune este o promisiune!
Am uitat că nu merge aragazul! Cafeaua e sus.
- Nu vreți cafea? - O să vrea ei dacă facem.
Să nu plecați nicăieri!
Mă simt de parcă am murit.
Și am ajuns în rai.
Dar a trebuit să ne cățărăm singuri.
Doborâți în floarea vârstei.
Nu mă simt chiar rău, doar puțin amorțită.
Și nu pot să strâng pumnul.
Mamă, vrei să auzi ceva înfricoșător?
Mi s-au muiat dinții.
Caraghios, cea mai bună mâncare din seara asta a fost knichi.
Oricum, Corie s-a simțit bine.
Gustă extraordinar viața.
O admiri, nu-i așa, Paul?
Da, admir pe oricine care mănâncă trei porții de pelmenchki.
Am încercat, Paul, dar nu mi-a venit pofta la fel ca și celorlalți.
Nu te acuza, pur și simplu, nu suntem obișnuiți cu mâncarea asta.
Nu înșfaci o furculiță și o înfigi în salata neagră.
Trebuie să te joci cu ea!
Nu am băut cafea în seara asta. Nu mai am pastile roz.
- Unde te duci? - Aș prefera să mor în propriul pat.
- Ce să le spun? - Inventează o minciună deșteaptă.
Spune-i lui Corie că nu sunt mama ei.
Am decis să facem brandy în flăcări.
Scuză-mă, dragă, este târziu.
- Mamă, nu pleca! - Știu, dragă,
dar am o programare la ora 9 la dentistul de ora 10
și a fost o seară foarte lungă.
- Nu pleca... - Noapte bună, dragul meu Paul.
Noapte bună, d-le Velasco.
Noapte bună, Paul.
- Noapte bună, Corie. - Și tu pleci?
- O duc pe d-na Banks acasă. - Oh, nu!
- Vreau să spun că este prea târziu. - Pentru ce?
Autobuzele nu merg după ora două, cum o să ajungi acasă?
O să rezolv eu problema asta
Chiar așa, d-le Velasco...
- Victor. - Ce?
Dacă vom petrece seara împreună, vă rog să-mi spuneți Victor
și sper ca aranjamentul să fie reciproc. Deci?
- Deci, ce? - Cum te cheamă, mamă.
Ethel.
Ah, sigur, mă cheamă Ethel.
Așa-i mai bine. Ești gata, Ethel?
Dacă insiști, Walter.
Victor. Mă cheamă Victor. Noapte bună, Paul.
Shama shama, Corie.
Dacă nu ne găsești, încearcă la Hotel Nacional, Mexico City,
camera 703. Vino, Ethel!
- Ce a vrut să spună? - Nu-ți face griji.
Și sună-mă dimineața.
Ce zici de asta? O place.
Îi place de mama mea.
Cred că rămâne peste noapte.
Paul, doar nu crezi...? Nu și mama mea.
Ce seară!
Știu, hai să ducem scotch-ul jos
să sunăm și să țipăm Poliția!
Doar ca să vedem cine iese din apartamentul cui.
Nu te simți bine, dragă?
Ce urât să procedezi astfel, cu propria ta mamă.
De ce?
Să o cari după tine prin porturi pentru o farfurie de ciorbă.
Era supă grecească de fasole.
Cel puțin, a gustat din ea.
Nu a împuns-o cu cuțitul, spunând epigrame drăguțe
de genul : "Ho, ho, cred că e cineva acolo".
Ce bine s-au potrivit. Auzi ce dialog vesel?
Îi vorbește de un restaurant japonez din Berlinul de Est,
iar ea îi povestește despre cum și-a plombat măseaua.
- Dă-mi mâna, Ethel. - Ce?
- Scara e înghețată. - Nu-ți face griji, mă descurc.
Ethel, te simți bine?
Nu înțeleg de ce ești atât de indiferentă.
Indiferentă?!
Crezi că o să pot adormi până nu sună telefonul mâine?
Mi-e frică de moarte pentru mama.
Iar eu sunt fericită că, în sfârșit, avem de ce să ne fie frică.
Cel mai mult mi-e frică pentru tine.
Pentru mine?!
Mă întreb dacă ești capabil să te distrezi.
De ce, pentru că port mănuși iarna?
Nu.
Pentru că nu ai nici un dram de aventură în tine.
Știi ce ești tu? Ești un om care se uită.
Există oameni care se uită și oameni care fac.
Primii se uită la ultimii.
În seara, asta, tu te-ai uitat
Mai greu era să mă uit la ce făceai decât să fac la ce mă uitam.
Nu te poți relaxa și tu
- Uneori, te porți ca un... - Ca un ce? Ca un înțepenit?
- Asta voiai să spui? - N-am spus asta.
- Asta ai insinuat. - Nu, asta ai anticipat tu.
Ești foarte formal și plin de tine.
Când am fost eu formal și plin de mine?
- Te-ai îmbătat la Delfino? - Eram criță.
Nici n-aș fi știut dacă nu-mi spuneai tu dimineață.
Ești ciudat când te îmbeți.
Stăteai cuminte cu o față nefericită, privindu-ți haina.
Pentru că l-am văzut pe unul uitându-se la haina mea.
Dacă mă îmbăt eu, ți se ridică părul din cap.
Nu-i nevoie!
Anul trecut, de revelion, am plesnit o băbătie.
Să nu discutăm despre beție.
Când am mai fost eu
Întotdeauna. Ești îmbrăcat mereu la patru ace, arăți bine.
Întotdeauna spui ceea ce trebuie.
Ești aproape perfect.
- Ce urât să spui una ca asta. - Cred că dormi cu cravata la gât.
Doar când dorm foarte oficial.
Nu guști deloc ridicolul.
Joi, n-ai vrut să umbli desculț prin Washington Square Park. De ce?
- Erau minus 8 grade. - Tocmai.
Ești prea logic și calculat, nu ești amuzant deloc.
Poate că ai dreptate. Poată că sunt prea formal și plin de mine.
Poate că ai fi fost mai fericită cu o persoană mai exuberantă,
cu vreun tembel.
Ar fi mai distractiv
- Spuneai că nu sunt înțepenit. - Acum, ești.
Nu am de gând să te ascult. Mâine am treabă în sala de judecată.
- Unde te duci? - La culcare.
- Cum poți dormi acum? - Noapte bună, dragă.
Nu poți acum, ne certăm!
Când termini, să stingi lumina.
Mă înnebunești! Îți controlezi până și emoțiile!
Nu, sunt la fel de supărat
dar când mi-e foame, mănânc, când sunt obosit, dorm
și tu procedezi la fel.
Nu și într-o criză!
Criză? Nu făceam decât să țipăm.
Și nu e o criză? Căsnicia noastră se află în cumpănă.
Zău? De când?
Realizez în clipa aceasta că nu avem nimic în comun.
Pentru că nu umblu desculț prin parc? Nu ai cu ce pleda.
Nu simplifica lucrurile. Nu vezi că sunt supărată?
Este ora 2:15.
Dacă mă culc acum, o să dorm cinci ore.
Te sun mâine să ne certăm la telefon, OK?
Să nu te culci! Stai aici și luptă pentru salvarea căsniciei noastre!
Dacă depinde de pelmenchki, căsnicia nu merită să fie salvată.
Acum, o să mă strecor în pătuț și sper să vii și tu.
Eviți discuția! Ți-e frică să discuți! Lașule!
Picură din tavan. Adu o găleată.
Te urăsc! Te urăsc mult, mult, mult!
Am învățat un lucru ca avocat:
când ești obosit și enervat poți să spui ceva ce vei regreta.
- Sunt obosit și enervat. - Și un laș!
Poate că ai dreptate, poate că nu avem nimic în comun.
Poate ar trebui să ne testăm nu doar sângele.
Poate lumea ar trebuie să dea teste de bun-simț și maturitate emoțională!
Foarte bine! De ce nu o legiferezi la Curtea Supremă?!
Doar cuplurile cu un certificat
de maturitate emoțională se pot căsători!
- Ascultă-mă... - Nu mă atinge!
Să nu pui un deget pe mine!
Nu vreau să fiu în aceeași cameră cu tine!
- Ce ai? Ești isterică. - Ba nu!
Știu exact ce vreau să spun : între noi s-a terminat.
N-o să iasă nimic bun din asta.
Îmi pare rău, nu vreau să plâng.
- Te rog, n-ai decât să plângi. - Să nu-mi spui mie când să plâng!
O să plâng când am eu chef!
Și numai după ce o să pleci din acest apartament!
Cum adică să plec din apartament?
Doar nu crezi că vom trăi aici?! După ce s-a întâmplat?!
- Vorbești serios? - Sigur că da! Vreau să divorțez!
- Să divorțezi?! - Nu mai discut.
- Unde te duci? - La culcare.
- Nu se poate. - Tu te-ai dus.
Atunci era ceartă, acum e divorț.
Nu pot să vorbesc când ești isteric.
Vreau să știu de ce dorești
De ce?
Pentru că noi doi nu avem absolut nimic în comun.
Nimic în comun? Dar cele șase zile la Plaza?
Șase zile nu înseamnă
Ce mai înseamnă și asta?
Nu știu!
Nu știu ce înseamnă.
Știu doar că vreau să divorțez.
Cred că vorbești serios.
Crezi?
Da.
Chiar cred.
Nemaipomenit...
- Parcă nu aveai de gând să plângi? - Uite că am!
O să plâng mai tare ca niciodată!
Și o să savurez fiecare clipă!
O să plâng atât de tare încât n-o să poți dormi!
Noapte bună, Paul... Adio.
Șase zile nu înseamnă...
Este pentru tine! Eu nu mai locuiesc aici!
N-ai decât.
Îți rupi spatele muncind pentru șase cenți...
- 500 grame de struguri. Altceva? - Nu, mulțumesc.
Noroc!
Dacă e pentru mine, nu te deranja, le am pe ale mele.
- Parcă plecai. - Încă nu mi-am găsit o cameră.
Eu lucrez.
Tu poți să lucrezi în seara asta.
Am prins o răceală, de aia am venit devreme.
Mă gândeam să iau o aspirină și să mă întind pe canapea.
Găsești tu un locșor.
- Rămâi la club. - Nu e genul ăla de club.
Au un vestiar și o sală de handbal.
Ca să dorm acolo, trebuie să câștig mereu serviciul.
Bună ziua, d-na Bratter, d-le Bratter. Ce mai faceți?
Facem bine.
V-o trec în cont, d-le Bratter?
Trece-o în contul d-nei Bratter.
Strugurii sunt ai lui.
E deschis.
- Bună ziua. - Bună ziua, din nou.
Telefonul este defect.
Știu, n-aș fi venit doar în vizită.
Ai făcut o treabă bună.
Cunoști pe cineva care vrea să închirieze?
Să-l închirieze? Vă mutați deja?
Caut un apartament mai mic.
E greu să găsești unul mai mic decât acesta.
Cum găsești viața de familie?
Foarte interesantă.
- Sunt omul de la telefoane. - Eu sunt soțul.
Să vedem ce are telefonul.
E mort.
Știu.
Plec cât pot de repede.
Nu vă grăbiți, nimeni nu vă zorește.
Ai cumva o bere?
Am spus, ai cumva o bere?
Vreți să mă uit?
Nu avem bere.
Berea e boala mea. Pot să beau zece vedre într-o seară... De bere.
Mi-au venit rufele de la spălat?
Da, ți-au venit rufele de la spălat.
Ai niște cămăși înțepenite.
Bei ceva?
Am spus, bei ceva?!
- Cine? - Tu.
- Eu? - Da.
- Nu. - Bine.
Încă un șurubel și gata.
Gata! Am terminat. Am terminat!
Alo?
Da, ați nimerit.
Un moment. E mătușa Harriet.
Nu am nici o mătușă Harriet.
Nu mai aveți nevoie de mine. La revedere!
Mătușă Harriet? Poți să aștepți o clipă?
Când terminăm odată?
- Când termină ce? - Divorțul meu. Când îl terminăm?
Când o să ne trimită certificatul
- Vreau să pleci în seara asta. - Foarte bine! Să-mi iau geanta!
Bună, mătușă Harriet.
Ce s-a întâmplat?
O să dorm în mașină, acolo e uscat și cald.
Nu, mama nu e cu mine.
A plecat pe la două dimineața.
Zău? Ce s-a întâmplat?
Ce?!
Mama?! Mama mea?!
- Ești sigură? - Ce s-a întâmplat?
Telefonul meu a fost defect.
Mătușă Harriet, nu te neliniști, te sun eu imediat ce aflu.
- La revedere. - Ce s-a întâmplat?
Nu au venit noaptea trecută acasă. O să sun la poliție.
Nu-ți face griji, nu ai de ce să te...
Mama nu era în camera ei de dimineață.
Poate că a adormit pe scândura de călcat.
Pleacă, te rog.
- Unde te duci? - Sus, să o găsesc pe mama.
Să nu te întorci. Mâine îmi cumpăr un câine mare.
Foarte bine, o să ai cu cine să umbli desculț prin parc.
Un câine, asta-i bună.
O să se uite la scări și o să-i sară direct la gât.
D-le Velasco, vă pot deranja un minut?!
Un câine mic, un cățeluș.
Din fericire, nu-mi trebuie nimeni să mă apere, pentru că sunt bărbat.
Independent.
Matur.
Autosuficient...
Noroc.
Cred că am gripă.
Da. Frisoane, febră, transpirație.
Probabil, un virus de 24 ore.
Poate mâine la... patru fără un sfert.
Mulțumesc mult de tot.
După cum este scris, unii vor muri de ciumă, alții de urgie,
iar un biet prizărit va muri de la o gaură în tavan.
Asta e. Până aici.
Adio, tavan găurit.
Adio, baie fără cadă.
Adio, gaură.
Adio, etajul șase.
Adio, Corie.
- Fără adio? Am dreptul la un... - Adio!
E ceva cu mama ta?
Corie? Este un accident? Corie, Dumnezeule...
Nu e ceea ce pare!
Doamne Dumnezeule...
Corie, trebuie să mă crezi!
Cineva trebuie să mă creadă...
Am avertizat-o.
Am avertizat-o și am avut dreptate.
M-a avertizat... și a avut dreptate.
Cred că e de la băutură. Am băut cam mult aseară.
Martini, vodcă, supă de fasole negre și ouzo.
Nu e problema mea.
Am ieșit din ea.
După ce am căzut, Victor m-a dus înăuntru.
Nu puteam să merg pentru că mi-au căzut pantofii în canal.
Nu este nevoie de explicații.
I-a căzut pălăria peste ochi și ne-am prăbușit pe scări...
până în apartamentul 3C.
Am căzut pe piciorul lui.
Am vrut o seară plăcută într-o companie agreabilă.
D-l Gonzales, d-l Armendariz și d-l Calhoun ne-au adus aici.
Când m-am trezit, Victor dispăruse, iar eu eram în halatul lui de baie.
- Ah, mamă! - Este adevărat, Corie!
- Am răcit. - Am fost răcit vreme de 20 de ani.
Ce haină frumoasă aveți.
Ce? Poftim?
Haina dvs.
Îți propun în târg, ce ai?
Nimic.
S-a făcut!
Crede-mă, ți-am spus totul.
- Unde sunt hainele tale? - Nu-ți pot spune.
- De ce? - N-o să mă crezi.
- Ba da. - Ba nu.
- Unde sunt hainele tale.? - Nu știu.
- Nu te cred. - Ți-am spus eu.
Nu știu unde sunt!
Nu am mai fost atât de înjosită de când trăiesc.
Am avut niște coșmaruri îngrozitoare.
Am visat că îmi cădeau degetele pentru că nu puteam strânge pumnul.
Eu sunt!
D-le Velasco, sunteți teafăr?
Dacă un deget rupt înseamnă teafăr, da. Bună, Ethel.
- Victor... D-l Victor... Velasco. - N-am putut să mă cațăr pe scară.
- L-ai spus lui Corie? - De ce? Ce s-a întâmplat? A, da.
Ia-l de mână, mamă.
Știam că o să ajung aici să fiu ajutat de femei.
Te doare piciorul, dragă?
În comparație cu stomacul, nu.
Am o boală nouă, pe care o numesc Vulcan Intestinal.
Sunt niște oameni mărunței acolo care aleargă în pantofi ascuțiți?
În coifuri cu vârf de oțel, sărind mereu?
De când ai asta?
Se întâmplă foarte rar, doar după fiecare masă.
Bun venit în clubul meu. Cred că ai ulcer.
Ulcer, eu? De la ce?
Prea multe mâncăruri condimentate. O să te obișnuiești cu pastilele roz.
Mai degrabă mor. Dar, momentan, mă doare capul.
Corie, ai cumva vreo 300 de aspirine?
Nu cred că sunt atât de tânăr pe cât cred.
- De ce? - Nu este evident?
Nu te-am putut urca pe scări,
Nu pot mânca bucate scumpe și îmi vopsesc părul, în plus...
- E foarte frumos. - Mulțumesc.
Și tu ești frumoasă.
- Ethel, ești o femeie neobișnuită. - Neobișnuită? În ce fel?
M-am uitat ieri mult la tine. Știi cum ești tu?
- O persoană de treabă. - Ah, o persoană de treabă.
Toată noaptea de ieri, călătoria la Staten Island,
mâncarea ciudată, apoi ai fost dusă în apartament.
Îți amintești, nu?
D-le Velasco, unde sunt hainele mele?
Hainele dvs. Iată-le.
Sunt sigură că aveam mai multe.
Este un bon de la spălătorie. O să le trimită imediat.
Sunt la spălătorie!
Când am ajuns să mă dezbrac?
Nu te-ai dezbrăcat, erai leoarcă și fără cunoștință. Le-a scos Gonzales.
- D-l Gonzales? - Nu, dr. Gonzales.
Ah, dr. Gonzales. Este în regulă. Ce bine că aveam un medic aici.
Nu e doctor în medicină, e doctor în știință.
Uite-ți aspirina.
- Nu, mă simt mult mai bine. - O iau eu.
Trebuie să plec, sunt sunat de potențialii chiriași.
De acum încolo, merg cu liftul.
Te pot ajuta cu ceva?
Da, poți. Vrei să luăm cina în seara aceasta?
- Eu? - Dacă îți place mâncarea simplă.
Ador mâncarea simplă.
O să sun spitalul din New York să fac o rezervare.
- Vin să te iau la șapte. - Cum spui tu, Victor.
Știi, mă obișnuisem să-mi spui Walter.
Știi ce mi-ar prinde bine acum?
Un pahar dublu de ouzo.
Mie mi-ar prinde și mai bine niște haine noi.
- Mamă, putem să discutăm? - Aseară am dormit fără scândură.
Pentru prima dată după mulți ani, am dormit fără masa de călcat.
- Mamă... - Ouzo e un medicament grecesc?
Mamă, trebuie să vorbim.
- Îți faci griji pentru mine. - Nu-mi fac griji pentru tine.
Părul meu... mă întreb ce să fac cu părul meu.
Divorțez de Paul.
Divorțezi?
E în regulă.
Mă despart de Paul. Definitiv.
De Paul? Nu te cred.
L-ai văzut plecând cu valiza, ce crezi că avea în ea?
Îl știu un om ordonat, am crezut că duce gunoiul.
Mamă, eu te cred, de ce nu mă crezi și tu?
N-am văzut o dragoste mai mare ca între tine și Paul.
Așa o fi fost în trecut...
dar nu mai este acum.
Nu cred că e doar vina ta.
Nu? Din cauza mea tu ai hoinărit fără haine...
lar Paul e pe stradă, răcit și nu are unde să doarmă.
Cine e de vină?
Tu.
Vrei să știi ceva șocant?
Te iubesc încă.
Și Paul te iubește.
Și eu îl iubesc.
Nu știu ce vrea. Nu știu cum să-l fac fericit.
Ce să mă fac, mamă?
Este prima dată când îmi ceri sfatul de când aveai zece ani.
În realitate, e foarte simplu.
Tot ce trebuie să faci este să cedezi un pic din tine pentru el.
Nu transforma totul în joacă,
iar noaptea târziu, în camera voastră, ai grijă de el.
Fă-l să se simtă... important.
Dacă reușești să faci asta, vei avea o căsnicie fericită.
Cum se întâmplă.
Tu o să fii unul.
Acum du-te și îl găsește.
Am o întâlnire.
Mătușa Harriet n-o să creadă nici un cuvânt.
Dacă nu mă găsești, caută-mă la Hotel Nacional, Mexico City,
camera 703.
Tu ești!
Mă îndoiesc foarte mult.
- Te-am căutat. - Chiar așa?
N-o să mă găsești niciodată!
Haina ta! Unde ți-e haina?
Haina?
Nu-mi trebuie haină.
Nu sunt decât minus 1 7 grade.
Ce ai mai făcut?
Ce am mai făcut?
Ia să vedem, ce am mai făcut?
Am umblat desculț prin parc.
Paul, ești nebun.
Știi cum mai sunt?
Ești beat?
Ai observat în sfârșit!
Ești beat criță.
Văd că tot încălțată ești! Vai, ce persoană înțepenită!
Paul, nu!
Paul, ești teafăr?
Corie, Trebuie să-ți spun ceva.
- Mai târziu. - Nu, acum.
Coborâsem scările când mi-am dat seama.
Brusc, am văzut totul limpede pentru prima dată.
Mi-am spus : e o nebunie... e o nebunie.
Este o nebunie să fug așa.
Ca să fac ceea ce trebuie, există un singur lucru.
Care anume, Paul?
Să pleci tu!
De ce să plec eu? Chiria e pe numele meu.
Eu plec acasă!
Poți să vii în vizită oricând!
Sper că știi adresa!
Cum n-ar fi, casa omului este cetatea lui.
Sunt acasă, cetate!
Ah, mai ești aici?
Îți dau... zece minute...
să-ți strângi toate pelmenchki...
Ai o febră îngrozitoare!
- Ce zici de asta? - O să faci pneumonie.
Asta ai vrut, să mă îmbolnăvesc eu.
Scoate-ți pantofii, sunt leoarcă.
Nu pot, mi s-au umflat picioarele.
- Nu trebuia să te las să pleci. - Am o idee.
Hai să facem ce ai propus tu,
să chemăm poliția, să vedem ce fac vecinii.
Această clădire este arestată! Toată lumea afară!
Paul, urcă te rog în pat!
- Tu prima. - Ești bolnav.
Nu chiar atât de bolnav.
Nu, încetează. Încetează!
Vorbesc serios, încetează.
- Vino încoace, bombonică. - Paul, încetează.
Nu!
Ești frumoasă când ești răutăcioasă și crudă.
Nu te apropia de mine, că țip!
E multă zăpadă, o să aibă loc o avalanșă.
Ai febră!
Nu mișcați, nici unul din voi!
Deschide ușa!
Mi-e frică!
- De mine? - Da.
- De ce? - Nu mai ești tu.
Îl vreau pe vechiul Paul.
- Ah, pe cel demodat? - Nu este demodat.
E puternic, mă bizui pe el și mă apără de oameni ca tine!
Vreau să știe că îl iubesc
și o să fac totul așa cum vrea el.
Spărtura din geam și gaura din tavan...
O să montez o cadă, o să-l car seara pe scări,
iată cât de mult îl iubesc!
Idiotule, o să mori! Dă-te jos!
Nu! Vreau să fiu un nebun!
Ca și toți ceilalți din clădirea asta!
Nu, Paul, nu vreau să fii un nebun. Te rog, dă-te jos!
Mai spune o dată.
- Răspicat și cu voce tare. - Orice, Paul, orice.
- Soțul meu... - Soțul meu...
- Paul Bratter... - Paul Bratter...
Un avocat tânăr și promițător...
Un avocat tânăr... Un avocat tânăr și promițător!
- Este un bețiv împuțit! - Este un bețiv împuțit.
Și îl iubesc!
Și eu te iubesc, Corie.
Chiar și când nu-mi plăceai, te-am iubit.
Atunci dă-te jos, Paul.
- Nu pot, nu acum. - De ce?
Pentru că mi se face rău.
- Oh, nu! - Oh, da.
Nu te mișca, vin imediat să te dau jos.
Ai putea? Încep să intru în panică.
Paul, vin, vin.
Ce? Ce este, Paul?
Nu mă părăsi.
Paul, o să fie bine. Ține-te strâns și fii liniștit.
Cum? Ce să fac?
Ce să fac? Ce să fac?
- Cântă! - Să cânt?
Cântă cât de tare poți și nu te opri până nu vin eu.
- Promiți că o să cânți? - Promit.
Nu te opri. Te iubesc, dragul meu! Cântă, Paul!
- Corie! - Ce, Paul?
Ce anume să cânt?
"Shama Shama".
- Shama? - Cântă odată!
- Ce se petrece? - Nu știu.
Se gândesc să rămână aici.
Ah, e bine, s-au împăcat.
SFÂRȘIT