789
Fran, volám doktorovi.
Vše v pořádku?
Ano, ale pospěš si.
Snaž se být klidná, zlato.
-Haló? -Haló.
-Haló, kdo volá? -Pane doktore.
Vteřinku.
Haló?
-Kdo je to? -Pane doktore, tady Mark Garrison.
-Promiňte, že vás budím. -Má bolesti?
Ano, začaly.
Asi to brzy přijde.
Přijeďte za mnou.
Dobře, jedeme.
-Děkujeme. -Na shledanou.
Zlato, sehnal jsem doktora Pruitta.
Přijedu autem před barák.
Dobře, miláčku.
Dobré ráno, pane Garrisone.
Jste vzhůru...
brzy.
Opatrně, sedni si.
Otevřu vám dveře, paní Garrisonová.
Ne, už to je.
Tak je to tu, paní Garrisonová.
Nebojte se, paní Garrisonová.
Dejte vědět, až budete chtít zvýšit objednávku.
Nebojíš se?
Ne, ale už tam chci být.
Za pár minut jsme tam.
Kruci.
To je tedy skvělé.
-Teď nemůžeme zastavit, Marku. -Ne.
Nemocnice.
Tak tomu říkám služba.
Jdeme na to.
Máme tu jednu speciální zásilku.
Tak honem.
Přivezte nosítka.
Co to má být?
Opatrně, lásko.
Co je to za...
Strážníku, chtěl bych vám moc poděkovat.
Bez vás bychom to nestihli.
Děkujeme, strážníku.
Pane doktore.
Dobře to dopadne.
Nedělejte si starosti. Vezmu jí.
Pes?
Ano.
Myslel jsem, že to víte.
Poprvé, co má žena štěňata...
tedy fena má štěňata a já...
Ona...
No není to legrace?
Jo, jo.
Až tohle řeknu kolegům.
No.
Pes!
Moc si cením toho, co jste udělal, strážníku.
Má žena byla nervózní.
Víte, jaké ženy v takových chvílích jsou.
Ve všech chvílích, ne?
Sám bych to asi nezvládl.
Cesta do nemocnice.
Jak to znám já, psi mají...
štěňata doma v košíku nebo ve skříni.
Ta moje porodila štěňata v šuplíku, přímo do mých košil.
-Opravdu? -Jo.
To jsou věci.
Ještě jednou díky.
Není zač. Okamžik.
Tak to bychom měli.
-60 na 35. -Počkejte.
Předjíždění na plné.
Jel jsem podél, vážně.
Nezastavení na stopku.
Zastavil jsem. Vážně.
Ne pane, jen jste zpomalil.
50 mílí v hodině v nemocničním areálu.
Nejel jsem víc než 40.
-Čtyřicet? -Ano.
Dobře.
40 m/h v zóně 25.
Máte řidičák?
-Nechal jste ho doma. -No.
To je pochopitelné, v takové nouzové situaci.
Jeden ráno vstane,
oblíkne se do něčeho, co najde a nekoukne se do kapes.
To se stává.
Bez řidičáku.
To je vaše auto, pane?
Samozřejmě, že je moje.
Jak se jmenujete, pane?
Mark Garrison.
Adresa?
-North Bowling Green Drive 336. -Adresa firmy?
Stejná. Pracuju z domova.
Jsem umělec.
-Číslo motoru? -Číslo motoru?
Jak bych měl vědět číslo motoru?
Dobře, je to vaše auto. Věřím vám.
Díky!
Tady se prosím podepište.
Něco jste zapomněl?
Zákaz parkování.
Já bych to radši přeparkoval, pane Garrison.
Skvělé, pane doktore. Marku!
Marku, přijeli jsme právě včas. Danke má štěňátka.
To je skvělé, miláčku.
Na shledanou!
Nebyl milý?
Policie musí mít
dobročinný fond nebo tak něco.
Nemohli bychom přispět?
Já přispívám. To mi věř, přispívám.
Paní Garrisonová.
Ještě dvě. A to bude asi vše.
Marku, tři štěňátka. Už se nemůžu dočkat!
Přijdu hned, jak přeparkuju.
-A kdy jsi je můžeme vzít? -Zítra.
Dá jim to šanci se trochu rozkoukat.
Dobře.
Doktore.
Ty tři jsou všechno feny?
Přesně tak.
Štěstí mi přeje.
Gertruda.
Gertruda Von Dankeleinová.
Marta Von Dankeleinová.
-Volala jsi mě? -Co? Ale ne.
Jen vymýšlím jména pro
ty štěňata. -Kam ten spěch?
Musím je zaregistrovat, aby dostali papíry.
Nemůžou na výstavy,
dokud nemají papíry.
A ty jsi se smála, když Jim Carstairs přihlásil
syna na Yale druhý den po narození.
Winifred Von Dankeleinová.
Irma... Matilda.
Byl to dlouhý den, zlato.
Hodně dlouhý.
Hildegarda, Dagmar, Ermitruda.
-Dobrou noc. -Co?
Dobrou noc, drahoušku.
Marku?
Co si myslíš o těchto:
Frieda, Esmeralda, Ludmilla?
Fran.
Dafné, Dora, Diana?
-Frances! -Ano, zlato.
Isolda, Alberta, Brunhilda?
Heide...
Klotilda...
-Vilhelmína? -Neptejte se, pane doktore.
Dneska bych se rád vyspal.
Co? Vy jste... aha.
Chápu!
Štěňata jsou připravená?
Ano, za chvíli je přinesu.
Ještě musím něco udělat.
Dobře, žádný spěch.
Klotilda.
Tiše, tiše.
-Dobře, holka. -Německá doga?
Ano. Neboj se.
Neboj se, maličký.
Neboj.
Neboj se.
No tak.
Mám tě.
Tak si představuju pořádného psa.
A nejlepšího.
A Dutchess je nejlepší doga,
kterou jsem kdy měl. -Ona je vaše?
Ano, je.
Abych byl upřímný, doktore,
dal bych všechno za to, abych měl takového psa.
Ale no tak.
No tak, neblbni.
Už to bude.
Dobře. Uklidni se.
Ty kluku.
Tak pojď.
Papej.
Co s ním je?
Ještě nic.
-Vypadá, že nemá hlad. -Jí dobře.
Jen mu nechutná ta umělá výživa.
No tak.
Proč ho nedáte zpátky k matce?
Ne, ne, ne. Nefunguje to.
Proč ne?
Hodně štěňat, málo mléka.
Duchess ho odmítla.
Odmítla? Vlastní štěně?
Někdy to dělají.
Takhle to matka příroda zařídila.
A pak si vezměte vašeho jezevčíka, Danke.
Ta má mléka hodně.
Nakrmila by svoje tři štěňata a...
No...
Ne, ne, ne, doktore.
Mohla by být náhradní matka.
Určitě ne.
-Promiňte. -Počkejte.
Abychom si rozuměli, nesnažím se ho prodat.
Dám vám ho, jen aby to přežil.
Ne, ne. Rozhodně ne, doktore.
Asi máte pravdu.
V rodině, co má jezevčíka
není místo pro německou dogu, co?
Tak ho podržte.
Jdu pro vaše štěňata.
Dobře.
Po kapkách.
Aha, dobře.
Počkej, neboj se.
Počkej. Pojď sem.
Dej si.
Spolkni to.
To je skvělé.
Marku, už jsem myslela, že nepřijedeš.
-Fran, vydrž. -Danke,
jsi ráda, že jsi doma, co?
Fran, musím ti něco říct.
Moje tři zlatíčka... Danke!
Marku, narodilo se jí ještě jedno.
Tak nějak.
Proč nám doktor Pruitt nezavolal?
No on... Tenhle pes...
Nevypadá ona nějak divně?
Je to on. Jak to myslíš, divně?
Vypadá jinak.
Možná proto, že se narodil později.
Je tu trochu
zima pro ty štěňata.
Odnes je dovnitř.
Ohřeju mléko pro Danke.
-Fran, musím ti říct... -Víš, Marku,
opravdu by jsi měl být na Danke hodnější.
-Proč? -Že se jí narodil pes.
Vždycky jsi chtěl kluka.
Jo.
To tedy chtěl.
Tak pojď, ty kluku. Večeře je hotová.
Rover.
Princ.
Butch. Pojď sem, Butchi.
Pojď, chlape.
Jak to vypadá v dětském pokoji?
Dobře.
Skvělé.
Marku...
myslíš, že je to štěňátko v pořádku?
-Které? -Ten kluk.
Něco se mi nezdá.
-Co se ti nezdá? -Ty jsi si nevšiml?
Hlavu a nohy má nepoměrně větší.
Je vážně ošklivý.
Já bych nepoužil slovo ošklivý.
Změní se, když vyroste.
Přesně. Změní se.
To určitě ano.
Co myslíš, že by to mělo být?
Co tím myslíš?
Jméno. Musíme mu vymyslet jméno.
Nevím. Vyber ho ty.
-Mě došli nápady. -Dobře.
-A co třeba... -Ale Marku...
určitě ne nic jako Sport nebo Butch nebo Rover.
Ten pes má v krvi šampiona.
To jméno by mělo mít nějakou důstojnost.
Co třeba Brutus?
Brutus?
To má důstojnost a vznešenost. Brutus.
Má to v sobě pevnost a sílu.
Je to Brutus.
Víš...
-Líby se mi to. -Je to na tobě, drahý.
Ale moc to nezní jako jméno pro jezevčíka.
To sice nezní, ale...
zní to jako šampion.
-Haló. -Dobrý den, Marku.
-Doktore. -Jak se mají jezevčíci?
Mají se dobře, doktore.
-A doga? -Ano.
Ten se má taky dobře. Žádné problémy s krmením.
Žádné námitky.
Paní Garrisonová si to rozmyslela?
Vlastně jsem jí to ještě neřekl.
Není slepá.
Vím, že není slepá.
Musel už docela vyrůst.
Mám ještě pár dní.
Ještě ani nelezou z košíku
a já chci, aby ho začala mít ráda.
Marku!
Zatím pracuju na skicách...
pane Daytone.
Měl bych je mít do konce týdne hotové.
Díky. Na shledanou.
Neruším?
Ne, zlato. Nic důležitého.
Harry Dayton je trochu nervózní kvůli té obálce,
co dělám na jeho časopis.
To je ono?
Ano, je to jeden z mých nápadů.
To jsou jezevčíci.
Je to hezké.
Ale co je to velké, na co tak zalíbeně koukají?
Je to... ještě jsem se nerozhodl.
Je to nějaké větší zvíře.
Pro kontrast.
To je dobrý nápad.
Co třeba doga?
Myslíš?
Ale měl bys použít Danke a její štěňata jako předlohu.
Ještě jsou na to malá.
Nevšiml sis, jak rychle rostou.
Pojďte sem, holky.
No tedy! Už vylezli z košíku.
A Brutus.
Podívej na něj.
Podívej, jak...
roste.
Jako plevel.
Nebo jako doga?
Počkej, Fran.
Chvíli vydrž, Fran.
Všechno vysvětlím.
Jako už mi to vysvětluješ
dva týdny?
Na Brutovi není nic divného.
Není jiný, jen se narodil jako poslední.
To jsem neřekl. To ty.
A co říkáš teď? Vždy my budeš
říkat, že je to jezevčík? -Neřekl jsem to.
Ani jednou jsem neřekl, že je to jezevčík.
Ne. Ale šel jsi na to chytře.
Využil jsi mě, Marku.
Nevěděla jsem, že umíš být záludný a lstivý.
-Ale, Fran. -Lstivý.
Mohl jsi se pochlapit
a říct mi, co jsi to přivezl domů
a ne to tajit.
Propašovat ho sem s ostatními štěňaty.
Lstivé!
Dobře, jsem lstivý.
Nikdy jsem si nemyslela, že uděláš něco tak...
lstivé.
Dej mi minutu a řeknu ti to.
-Nevěřím ti! -Ještě jsi mě nevyslechla!
Už ti nikdy nebudu věřit.
-Jé, omlouvám se. -Proboha.
Opravím to.
Fran.
Fran, kdybych ne...
Pojď sem, ty můj kluku.
Kdybych tohle štěňátko nepřivezl domů,
umřel by hlady.
-Umřel by hlady? -Přesně tak.
Je z velkého vrhu, neměl dost mléka
a jeho matka ho odvrhla.
-Vážně? -Přesně tak.
Chudák Brutus.
A když měla štěňata Danke, měla moc mléka
a doktor Pruitt mě poprosil,
jestli by ho nekojila, dokud bude potřeba.
Neměl jsem to srdce ho odmítnout.
Prostě neměl. A ty bys taky neměla.
Jasně, že ne.
Chudák Brutus.
Promiň, že jsem o tobě říkala ošklivé věci.
Takže souhlasíš, že jsem udělal to správné.
Marku, to jsi myslíš, že nemám srdce?
Promiň, miláčku. Měl jsem to vědět.
Takže si ho můžeme nechat?
Rozhodně ne. Už je odstavený od matky.
Budou si s doktorem rozumět.
Pojď sem, Danke.
Holky, pojďte sem.
Je skvělý, doktore.
Snad mu najdete domov.
Doktore?
Jmenuje se Brutus.
Brutus.
Ano.
-Marku? -No?
-Tady máš oběd. -Aha.
Díky, polož ho sem.
-Jak to jde? -Strašně.
Celé ráno mě nic nenapadlo.
Pracuju a nic mi nejde.
Uběhli čtyři týdny a stále jsi naštvaný.
Proč naštvaný?
Brutus.
-To je nesmysl. -Vidíš?
Jsi naštvaný.
Nejsem dítě.
Když řeknu, že nejsem naštvaný, tak nejsem.
Zapomněla jsi smetanu.
Víš, jak se v poslední době chováš?
Chladně a odtažitě.
Skoro se mnou nemluvíš.
Nesměješ se.
-Až takhle? -Ještě hůř.
Jsem bídak.
Omlouvám se ti.
Už nechci žádné problémy se psy.
-Dobře? -Dobře.
Abych to dokázal, dneska se dobře oblečeme
a vyrazíme do města na představení
a půjdeme na večeři.
Vyparádíme se.
Dneska mám hodinu.
Hodinu čeho?
Péče.
Vypadáš skvěle.
Péče o jezevčíky.
Jezevčíky?
Můžeme to oslavit zítra.
Zítra máš narozeniny.
Velký důvod k osla...
Ty už jsi zase naštvaný?
Co?
Ne.
Ne, nejsem naštvaný.
Vidíš? Usmívám se.
Dobře, tak zítra.
Ale teď už jdi,
ať si sním oběd a něco taky udělám.
Fran, přivezl jsem auto před barák.
Co se děje? Už je skoro čtvrt na sedm.
Narozeninové šampaňské.
To je od tebe hezké, ale nemáme čas.
Po sedmé nám už nebudou držet stůl.
Máme moře času, celý večer.
-Zůstáváme doma. -Cože?
Uděláme si soukromý večírek.
Ale co ta rezervace?
A já mám lístky na filharmonii.
Bude to mnohem hezčí tady, jenom my.
-Útulné. -Aha.
Když o tom tak přemýšlím, není to zas tak špatný nápad.
Myslela jsem si, že to řekneš.
Na tebe, zlato.
Taky bychom nemohli oslavovat bez našich jezevčic.
Marku, jsi v pořádku?
Bez koho?
Bez Danke a štěňat.
Je to přeci rodinná záležitost
a ony jsou rodina. -Jsou to psi, zlato.
-Ale vždyť víš, jak to myslím. -Ne, nevím.
Mám narozeniny.
-Je to můj den, ne? -Ano.
Takže můžu dělat, co já chci, ne?
-Ano. -Dobře.
Nechci dělat nic s jezevčíky.
Marku, ale já jsem připravila skvělý večer.
Tak to nekaž. Pojď sem a sedni si.
Uvolni se a napij se šampaňského.
Hned přijdu.
Pojďte, holky.
Šup.
Pojďte.
Honem.
Hodné holky.
Teď ty, Danke.
Zdržuješ večírek.
Šťastné narozeniny
Šťastné narozeniny Marku
Šťastné narozeniny
Tak, holky.
Tak pojďte, do řady.
Sfoukneš svíčku?
Teď se ti splní přání.
Otevři si dárky.
Tady ten je od Vilhelmíny.
Dobře, od Vilhelmíny.
Co tak asi bude v krabičce od kravaty.
Představ si, kravata.
Vybrala to sama.
Moje oblíbené barvy.
Hodí se ke všemu.
A tenhle je od Heidi.
Od Heidi.
Lžíce?
Je to dýmka.
Aha.
Je to ta nejnovější.
Mohla jsi to Heidi říct.
Už dva měsíce nekouřím.
Zapomněla jsem.
Tohle je od Chloe.
Od Chloe.
Tak se na to podíváme.
To jsem si vždycky přál, krabičku.
Tak jí otevři.
Jé...
To není ta písnička.
Ta v obchodě hrála Modrý Dunaj.
To je od Danke.
Od Danke.
Líbí se ti?
Netuším.
Ty nevíš, co to je?
Měl bych?
Danke nevěděla, co ti koupit,
tak vzala její oblíbenou kost a nechala ji pobronzovat.
Můžeš to použít jako těžítko.
Pobronzovaná kost?
Nemyslíš, že je to roztomilé?
Fran, každý muž se dostane do bodu,
kdy se musí postavit na odpor, aby se s ním také počítalo
a já jsem právě došel do toho bodu.
Jestli chceš počítat, počítej do deseti.
Řeknu to jenom jednou.
Už mám těch chodících párků dost!
Už mám dost!
Danke jsem ještě zvládl.
Danke sem, Danke tam.
Danke vyhrála stuhu za dva centy. Podívej se.
Jako by to byla Nobelovka.
Ale odmítám si tím procházet znovu s těmi štěňaty.
Odmítám, aby mi řídila život.
Už toho mám dost, Fran.
Ať mi jdou z cesty
nebo opravdu skončí jako párky.
A díky za opravdu veselé narozeniny.
Minutku!
Minutku, Marku Garrisone!
Ty jsi ten největší bezohledný nevděčný sobec,
kterého jsem kdy potkala!
To je nejsměšnější obvinění, co...
Sundala bys toto něco z mé postele?
-Chtěl bych si odpočinout. -To je dárek
ode mě k tvým narozeninám
a můžeš si to sundat sám.
Moc díky za...
cože... Brutus!
Ty kluku!
Skvělé!
Ahoj! Podívej na ty tlapy!
Ty jsi vyrostl.
Tedy...
kruci.
Já...
jak to se mnou vydržíš.
Jsem tak slepý.
A sobecký!
Přesně tak.
A hnusný!
A zlý.
A vím, že se budu nenávidět.
Pojď sem, Danke. Vyzkoušíme ten svetr.
Brute, už bys to měl vědět.
Jdi odkud jsi přišel. Mazej.
Danke, pojď sem.
Tak pojď.
Hodná holka. Zkusíme ten svetr,
jestli ti bude.
Budeš nejhezčí holka v celé ulici.
-Fran? -Co?
-Nechala bys odříhnout miminko? -Cože?
Nech odříhnout miminko. Potřebuju to na skicu.
Dáš ruce takhle nebo takhle?
-Nevím. -Ukaž mi to na Danke.
-Ale Marku! -Bude to jenom chvilka.
-Postav se. -Ach jo.
-Postav se a poplácej jí. -Takhle se to dělá.
Na zdraví.
Ano. To je...
Mohla bys mi stát modelem?
Ale Marku!
Bude to jenom chvilka.
Půjdeš do studia a budeš tu zpátky...
Brute!
Marku, podívej, co udělal.
Počkej, jak váš, že to udělal on?
Nechceš to svést na ty andílky?
Koukni se na ně. Je úplně jasné, že to nebyli oni.
Jeden pes by nezvládl všecko tohle.
Jeden normální pes ne.
Nic vážného se nestalo.
Je to jen trochu vlny.
Uklidni se.
Sesbírám to, jestli najdu začátek.
Marku!
Pozor!
Nehýbej se!
Marku!
Jen trochu vlny.
Jeden, dva, tří. Úsměv.
To je nádherná fotka.
Klid.
Klid, Brute.
Připraveny? Jedna, dvě...
Co se stalo? Ty hlupáčku...
Pozor.
Dívej se.
Ale Danke, vypadáš hloupě.
No tak.
Chloe, zůstaň.
Uklouzne ti to.
-Všichni úsměv. -Buď hodný kluk.
Dej si pauzu. Počkej.
Dobře.
Opatrně.
Brute!
Podívej, co udělal.
Chce si hrát.
Vždycky si chce hrát.
Nedá jim ani na chvíli pokoj.
Jo.
Myslíš, že si myslí, že je jejich bratr?
Doufám, že ne.
Šel bys tam? Chci to tu dokončit.
Dobře.
Holky, pojďte sem.
Pojďte sem.
Dobré ráno.
Dobré ráno, pane Garrison.
Pamatujete si na mě?
Ano.
Stál jste mě 110 dolarů.
To ráno jste si pěkně vydělal.
To tedy ano.
-A víte co? -Co?
Nikdo na oddělení
ještě za jeden den nenapsal tolik přestupků.
-Vážně? -Mám rekord.
Jsem celý bez sebe, že jsem vám pomohl.
Mohu pro vás něco udělat, strážníku...
-Carmody. -Carmody.
-Už jsem seržant. -Seržant.
Už nehlídkuju jenom na silnicích.
-Ne? -Jsem na zvláštním oddělení.
-Aha. -Nevšiml jste si tu nedávno
nějaké podezřelé osoby?
Nějaké problémy v noci?
Ne. Proč?
V poslední době se tu
stalo dost drobných krádeží.
Vypadá to na jednu osobu.
Říkáme mu zloděj koček.
Měl jste se zeptat,
kdo kradl kočky?
-Jo? -Všichni se na to zeptají.
Aha.
Asi nemám takový smysl pro humor.
No nic, tenhle člověk se vplíží dovnitř, popadne první věc,
co najde a zase se odplíží ven.
Mějte oči otevřené.
Budu, ano.
Díky za varování, stráž... seržante.
Rád jsem si s vámi popovídal.
Ano, rád jsem vás viděl.
Pozdravujte ode mě paní.
Ano.
A rodinu.
Haf!
A rodinu!
Hop, Chloe.
Hodná holka.
Koukejte se na mě.
A ty se Brute nehýbej, ať je nerozptyluješ.
Kdo to byl?
Policie.
Hledají zloděje koček.
To je srandovní?
Kdo by kradl kočku?
Víš, kdo to byl?
Pamatuješ na toho policajta na motorce,
co nás doprovodil do nemocnice?
Ten milý strážník, Finnegan.
Ne, Carmody. A už je seržant.
Za moje peníze se stal seržantem.
Pokaždé, když na to ráno myslím...
Brute, ne!
Ale ne!
Proč mlátíš mě?
Trvalo mě 15 minut, než jsem je tam srovnala.
Podívej, co udělal.
Je to jen staré kolečko.
Tak to ukliď.
Pojď Danke, jdeme vařit oběd.
Pojď, zlatíčko.
Hodná holka.
Fran, podívej.
Umí to přinést.
Skvělé.
Hodný kluk, pusť.
Pusť to.
Brute, pusť.
Pusť to kolo.
Brute, pusť.
Pusť.
Ještě to trochu vylepšíme.
-Co se stalo? -Nic.
Jen jsem si sednul do jezírka.
Jdu se převléknout.
Už si stejně nešikovný, jako Brutus.
Marku!
No!
Jsi spokojený?
Jsi spokojený, Marku?
Taky to svedeš na jezevčíky?
Proč ne? Vždycky to tak je.
Fakt, že ty maličké
neviňoučké holky nejsou v dohledu
neznamená, že nejsou zodpovědné.
Stejně jsou.
A chudáček pronásledovaný Brutus je bez viny.
To, že má na sobě barvu
a obrazy přilepené k tlapám
je pouze nepřímý důkaz.
Nic to nedokazuje.
Můžeš držet hubu!
Promiň, Fran...
mrzí mě to.
V pořádku, Marku.
Omluvám tvoji hrubost
z důvodu oprávněné rozrušenosti.
Nemusíš se omlouvat.
Ale jestli mi ještě jednou řekneš drž hubu, Marku Garrisone,
já ani holky už s tebou nikdy nepromluvíme.
Pane jo.
Dvacet dolarů za obroušení podlahy,
23 dolarů za nová okna
a 12 za opravu stojanu.
A kolik mám napsat za zničení měsíce práce?
Byla to moje práce a moje studio.
Dobře, Marku.
Minulý týden mě to stálo 18 dolarů za opravu
potahů na gauč a 92
za náhradu matčiny rozbité vázy.
Brutus je stále srdcem štěně.
To vím, Marku.
A to mi dělá starosti.
Jeho kariéra je jenom na začátku.
Ten pes je destruktivní.
Musí jít.
Ne, není... drž hubu!
To štěně, ať drží hubu, Brutus.
Podívej, Fran.
Brute, můžeš být zticha?
Slyšíš, Brute? Ticho!
Neztrácej energii, Marku.
Je tvrdohlavý jako ty.
Já...
dám ho do garáže.
Kde je ta baterka?
Tak pojďte.
Pojďte sem! Ano!
To jsou moje holky.
Na konec postele.
Jdeme spát.
Šup, na konec postele.
Ale no tak.
Šup.
Nechte toho, holky.
To nedělejte.
Uklidni se.
Brute, ne!
A jéje.
Pojď sem, Brute!
Pojď sem.
Jsi v pořádku, zlato?
Nová postel: 200 dolarů.
Dobře, vzdávám to.
Hned ráno půjde zpátky k doktorovi.
Pojď, Brute.
Počkej.
Počkej, Brute.
Proč nemůžeš být na něco dobrý, na cokoli?
Jdi támhle. Lehni si.
Tak budeš mít dost vzduchu.
Ticho.
Zmlkni!
Zmlkni, Brute!
Skvělé.
Konec dne snů.
Klid, chlapče. Pšt.
Lehni.
Hodný pejsek. Hodný pejsek.
Máš špatnou oběť.
Já jsem policajt! Pšt.
Zůstaň tam.
Zůstaň.
Štěňátko.
Hodný pejsek.
Jdi pryč!
Marku, nebojuj s tím.
Pane Garrisone!
Jdi pryč!
Pane Garrisone!
Vzbuďte se!
To jsem já, seržant Carmody!
Jdi pryč!
Pane Garrisone!
Volám seržanta Carmodyho v autě 23.
Kanál 15.
Je potřeba vyšetřit rušení na ulici Bowling Green...
štěkání psa.
Opakuji: vyšetřit rušení na ulici Bowling Green...
štěkání psa.
Přepínám.
Kdyby tak noviny dorazili aspoň jednou včas!
-Brute! -Pane Garr...
Pane Garrisone!
Tady nahoře!
Seržante Carmody!
Co děláte tam nahoře?
Honil mě váš pes.
Ticho. Pojď sem.
Co?
-Ten pes mě dolu nepustí. -Nerozumím vám.
Nemůžu mluvit.
Vy jste tam byl celou noc?
Jo.
A proč proboha?
Honil mě váš pes!
Brutus vás...
Vážně?
Odvedete ho, abych mohl slézt?
Vsadím se,
že myslel, že jste ten zloděj.
-Fran! -Ne, počkejte!
-Můžete prosím... -Minutku, seržante.
Něco chci dokázat svojí ženě. Fran!
Co se děje, Marku?
Pojď sem na chvíli. Něco ti chci ukázat.
Pustíte mě dolů?
Pamatuješ na seržanta Carmodyho?
Doprovodil nás do nemocnice.
Promluvila byste s ním?
Můžete s ním prosím promluvit?
Nechápu, co se tady děje.
Jde o Bruta. Chtěl jsem ho ukázat.
Vyhnal ho na strom.
Co na to říkáš?
Co na to mám říkat? Je to pán od policie.
Jak může Brutus poznat rozdíl?
Je to pro něj prostě slídil.
Mohl to být ten zloděj,
co ho hledají.
Bránil nás! Chránil náš majetek!
Dobře, Marku, ale...
Nevidíš, jak je pro nás důležitý?
Jakou má hodnotu? Když ho necháme venku,
zloději se ani nepřiblíží.
Dobře, Marku. Už ses vyjádřil.
Pobavíme se o tom později. Mohl by si prosím
nechat strážníka slézt z toho stromu?
Ano, dobře.
Jen jsem chtěl, abys to viděla.
Pojďte dolů, seržante.
Ten pes.
Hodný Brutus.
Hodný. Běž dovnitř.
Mazej.
Seržante, už je to bezpečné.
Pomůžu vám.
Nepotřebuju pomoct.
Pomůžu vám k autu.
Nedělejte si starosti, pane Garrisone.
Dal byste si snídani?
-Nemám hlad. -A co kávu?
-Nemám žízeň. -Acylpyrin?
Sklenici vody?
Jediné, co chci je odsud zmizet.
-Aha, dobře. -Jo.
Zase někdy přijeďte, seržante.
Jo.
Na shledanou.
Tady seržant Carmody v...
Tady seržant Carmody...
Seržant Carmody v autě...
Pane bože!
Pan Toyama.
Dobré ráno, paní Garrisonová.
Jdete brzy. Čekala jsem vás později.
Je tu hodně práce.
Přivedl jsem Kenjiho, nově dovezeného synovce číslo jedna.
Mohl byste začít vzadu?
Ještě jsme nedojedli snídani.
Jak si přejete.
Psi?
Jsou přátelští.
Nebudou vás obtěžovat.
Ticho, holky!
-Kdo to byl? -Toyama.
Takhle brzo?
Je tu hodně práce.
Musí mít hotovou dekoraci a jídlo
a rozestavit stoly na šestou.
Co nás ta orientální bakchanálie stojí?
Už šest měsíců jsme se neměli večírek.
Všem to dlužíme.
Ano, objednala jsem se ke kadeřnici.
Ano, vyzvedla jsem šaty z čistírny.
Ta vyhýbavá odpověď znamená, že to stojí majlant.
Špatně. V ceně je celý balíček: jídlo, dekorace.
vše za příznivou cenu.
Ano, objednala jsem ručníky pro hosty.
Ne, nemluvila jsem ráno s Markem.
Ptal jsem se tě, jak jsi se vyspala. A ty jsi řekla, udělej si snídani sám.
O Brutovi.
musíš se zbavit toho psa.
Ne, počkej. Nezačínej s tím zase.
Brutus je můj pes a já...
Myslím pro dnešek. Aby se nemotal pod nohama.
Samo o sobě je složité připravit slavnost
pro 60 lidí, ještě aby ta čtyřnohá demoliční četa
všude motala.
Demoliční četa!
A co ta tvoje demoliční parta?
Marku Garrisone! Jak můžeš porovnávat
tyhle andílky s tím tvým velkým neohrabaným volem?
Dobře, Fran.
Já...
vezmu ho na procházku, ano?
To neuděláš.
Potřebuju tady pomoct.
Uvaž ho.
A co budu dělat, Fran?
O vše se přeci postará Toyama.
Víš přece, že se vždy něco
pokazí na poslední chvíli.
Potřebuju tě tady pro všechny případy.
Třeba jaké?
Rev! Rev!
Třeba tenhle.
Rev, rev!
-Rev? -Marku!
Brute!
-Brute. -Brute, pojď sem.
Jste v pořádku, pane Toyamo?
Odveďte rev.
To není lev.
To je pes!
Tomu říkáte pes?
Pane Toyama!
Nemůžete tam jen tak ležet.
Jediný způsob jak oklamat divokou zvěř.
Marku.
Můžeš ho odvést a někam uvázat?
Proboha. Nechtěl nikomu ublížit.
Pozor rev!
Jak to jde, pane Toyama?
Nikdo nejíst kombu.
Kombu?
Plněné řasy.
No, lidé to určitě ochutnají.
Dobrý večer paní Garrisonová.
Dobrý den, doktore Pruitte.
Čekal jsem na příležitost,
abych vzdal úctu hostitelce.
A děkuji za pozvání.
Přece bychom nezapomněli na rodinného veterináře.
Doufám, že nikoli.
-Jak se mají psi? -Jsou rozkošné.
Obzvláště Chloe. Víte, myslím,
má předpoklady být šampionka.
Tam ten muž vám to poví s jistotou.
Tak jsem jí řekl: „Dámo,
hodnotím vaše psy, ne vás."
Mel Chadwick?
Je expert na jezevčíky.
To jste nevěděla?
Věděla jsem, že hodnotí
na výstavě psů Fairview příští měsíc.
Předpokládám, že je Chloe přihlášená.
Doktore, nemyslíte si, že jsem
uspořádala večírek,
jen abych se mu zalíbila, že ne?
Ale ne, ne.
To mě ani nenapadlo.
Ale já jsem to udělala. Je to ode mě nepěkné.
Ani ne.
Proč Chloe nepřinesete a neukážete mu jí?
To bych neudělala.
-Ale uděláte. -Jasně, že ano.
Omluvíte mě?
Samozřejmě.
A hodně štěstí.
Ach bože.
-Kombu? -Prosím? Kombu?
Já si asi ne...
Chloe, pojď sem.
Vy tu holky zůstaňte. Zůstaňte.
Tak Chloe, ty běž.
Utíkej.
Jen málo z nás má schopnost rozpoznat...
-Promiňte. -kvalitu...
Chloe, holčičko.
Nedomluvili jsme se, že vynecháme zvířata?
Byla to nehoda, drahý.
Ona utekla.
Dal by jsi tyhle židle támhle
a přinesl bys další dvě ke stolu s občerstvením?
Ta je roztomilá.
Ale podívejme.
Co to tu máme?
Váš pes, paní Garrisonová?
Ano, to je Chloe.
Krásné zvíře.
Mohu?
Samozřejmě.
Radši se posaď, Harry.
Pamatuješ na silvestra.
Nikdo mě to nenechá zapomenout.
Rovná záda.
Dobré postavení uší. Hlava pěkná.
Chcete s ní jít na výstavu?
Jestli myslíte, že na to má.
Zjistíte to jediným způsobem.
Přihlaste jí na výstavu příští měsíc.
Chloe. Chloe!
Ne paní Garrisonová. Nechte jí.
Jezevčíci mají rádi lidi.
Ale já znám některé lidi,
co nemají rádi jezevčíky.
Nesmysl.
Přesně to si myslím, pane Toyama.
-Pes tu nebýt. -Přesně tak.
Slyšela jsi, Chloe?
A teď zmiz.
Dobrý den, Marku.
Dobrý den, doktore. Jak se máte?
Vypadá to, že se vaší ženě splnilo přání.
Opravdický šampion.
Pěkná otrava někdy vám řeknu.
Zmiz, Chloe. Šup.
Vím, kde máte sympatie vy.
Jak se má Brutus?
Daří se mu skvěle.
-Chtěl byste ho vidět? -Rád bych.
Brutus si zaslouží něco z večírku.
-Pojďte. -Dobře.
Ano, pane Marku. Je krásný.
Viděl jsem to, už když byl štěně.
Tady máš.
Nejlepší doga, co jsem kdy měl.
No.
Už si na něj vaše žena zvykla?
Řekněme, že se přizpůsobila.
Jezevčíci jsou její mazlíčci.
Obzvlášť ta malá Chloe.
Opravdu se jí daří.
Nebude spokojená, dokud nevyhraje.
A co vy?
Přemýšlel jste, že to zkusíte vy?
Myslíte s Brutem?
Je to dobrý pes.
A takový i zůstane.
Prostě pes.
Nechci mít rozmazlenou
cvičenou opici.
Chloe?
Marku, co tu děláš?
Ukazuju doktorovi Bruta.
Chloe se tu stále potuluje?
Myslel jsem, že dáš ten párek domů.
Ale vždyť nic nedělá.
Asi se schovala někam,
odkud pozoruje tu zábavu.
Měli bychom se jít věnovat hostům.
Dobře. Pojďte, doktore.
Tak ahoj, chlapče.
Nashle, Brute.
Promiňte.
-Marku, kam jdeš? -Co?
Zajímá mě, co tak rozčílilo Bruta.
Nic mu není.
Je úplně v pořádku.
Mohl by ses prosím věnovat našim hostům?
Pane Chadwicku, toto je můj manžel.
-Dobrý den. -Otec Chloe.
Jak se máte, pane Garrisone?
Dej si něco k jídlu, Harry.
„Dej si něco k jídlu, Harry."
Nikdo nikdy neřekne: „Dej si něco k pití, Harry."
Ty jsi ale roztomilý rošťák.
Mavis, pojď sem.
Chci ti něco ukázat. Pojď.
Chci ti ukázat něco roztomilého.
Je tu malý pejsek, co kouše kost.
-Harry. -Ne, vážně.
Uvidíš sama.
Podívej se do té pagody.
Co to je?
Rev!
-Rev! -Rev?
-Lev? -Vždyť je uvázaný.
Rev!
-Rev! -Kde je?
Brute!
Brute! Pojď sem!
Brute!
Marku!
Tak tu nestůj a něco dělej!
Zastav ho!
Brute, pojď sem!
Brute!
Promiňte.
Brute!
Promiňte.
Marku!
Brute! Stoj!
Zastav ho!
Brute!
To je ale pes.
Co je to s vámi, Garrisone?
Neumíte si uhlídat psa?
Brute! Čekej!
Stoj!
Brute, pojď sem!
Zastav ho!
Pokouším se!
Brute? Tady.
Pane Chadwicku!
Pane Chadwicku, chyťte mě za ruku.
Fran!
Jsi v pořádku, zlato?
Marku!
-Marku. -Fran, moc mě to mrzí.
Já...
-Marku! Marku. -Je mi to líto.
-Fran? -Marku!
To se nemělo stát, Brute.
Ach, Brute.
Nech toho.
Zůstaň!
Nech toho, Brute.
To platí pro všecky.
Kdo to byl?
Kde?
Na telefonu.
Toyama.
A kdy to tu přijede uklidit?
Nepřijede.
Ani Kenji.
Celá japonsko-americká komunita
prohlásila náš dům za nebezpečnou oblast.
A kdy si přijde vyzvednout ty své cajky?
To už jsou naše cajky.
Cože?
Japonské svítilny za 325 dolarů,
rozbité hibachi a papírová pagoda.
Kromě toho, že budeme nepochybně muset zaplatit
za zničené oblečení, léky a zničené nervy
našich bývalých přátel a sousedů.
Telefon nepřestal zvonit.
Mel Chadwick má asi zápal plic,
Jane Feltonová se nervově zhroutila...
a v drogérii došli rozprašovače.
Dobře.
Marku!
Marku, měl bys vědět,
že jsem dneska ráno volala doktorovi.
A co jsi mu řekla?
Že mu odpoledne vrátíš Bruta.
Vrátit Bruta!
Už jsem se rozhodla.
Ten pes je zákeřný.
Prostě půjde nebo...
Nebo co? Poslouchej.
Za to, co se včera stalo rozhodně nemůže.
Nemůže!
Brutus je hodné, příjemné a inteligentní zvíře!
Drž hubu, idiote. Poslouchej, Fran!
Posaďme se a v klidu si o tom promluvme!
Dobrá ráno, Brute.
Jsi brzy vzhůru.
Ten nepořádek jsi udělal ty?
Měl by ses stydět.
To bys neměl jíst.
Není to pro tebe dobré.
Vypadá to na dobrý večírek.
Co děláš, ztratil jsi kost?
Dolů.
Nic pro tebe tam není.
Chlape.
Promiň, kámo.
Cokoli hledáš, je to pryč.
Ale no tak! Není čas na hry.
Co se děje?
To jsem já! Eddie.
Co se děje?
Je ti špatně?
Přestaň s tím.
Pane Garrisone!
Uklidni se.
Pane Garrisone!
-Stalo se něco? -Zavolejte si toho psa!
-Nějak blázní! -Brute, pojď zpátky.
-Dělejte něco! -Marku!
-Jen jsem vysypal smetí. -Co se děje?
-Brutus napadl Eddieho. -Napadl Eddieho!
K noze, Brute!
Co je s tebou?
-Co se děje? -O co jde, Marku?
Pane Garrisone, jste dobří lidé,
ale na toto já nemám.
-Mám dost! -Je mi to líto, Eddie.
Musí k tomu mít nějaký důvod.
-Brute, pojď sem! -Marku!
Marku, neslyšíš něco?
-Co se děje? -Kde je Chloe?
-Neviděl jste Chloe, Eddie? -Ne.
Chloe?
-Nemyslíte, že... -Eddie, podržte ho.
-Držte ho. -Marku, opatrně.
Marku!
Marku, dávej pozor!
Marku?
Je tam?
Nevím.
-Chudák Chloe. -Koukejte.
Je v pořádku.
-Je v pořádku. -Dívejte!
Ty můj miláčku.
Víte co?
Proto mě Brutus nechtěl pustit do auta.
Věděl, že ten pejsek je uvnitř.
Vypadá to tak, že?
Chudák Brutus. Vsadím se, že ti tvůj
bláznivý táta zapomněl dát snídani.
Tak pojď. Dám ti pár vajíček.
A jéje.
Pardon.
Dej si pauzu.
Pojďte sem, holky.
Ke mě.
Šup.
Moje kráska Chloe.
No ano. Co pak?
Chceš taky portrét?
To bys chtěla?
Jdi dolů, ty velký...
Fran, on chce taky kus lásky.
Pojď sem, kluku.
K noze.
Musí se naučit, že se nevejde na klín.
Nebude tu chvilka klidu,
dokud nepochopí, že není jezevčík.
Nemyslím si, že si to myslí...
Ty máš asi pravdu.
Běžte, holky.
Kšá.
-Co to máš? -Knížku o psech.
Ukážu Brutovi, kdo je.
-Marku. -Je to naše vina.
Nikdy jsme mu to neřekli.
Dávej pozor, Brute.
Je to důležité.
Podívej se sem.
Dívej.
Tohle je jezevčík.
Vidíš? To jsou jezevčíci.
Ty jezevčík nejsi, ani nikdy nebudeš.
Ne, ne, ne.
-Jezevčík, fuj! -Ale no tak.
Zas to nepřeháněj.
Hraj to na chvíli se mnou.
Drž se mě.
Zůstaň tu.
A teď.
A tady jsi ty, Brute.
Německá doga.
Jezevčík ne. Doga ano.
Ty jsi německá doga.
Dívej.
Vidíš? To je vše.
Jen mu to stačilo ukázat!
Co na to říkáš?
Jednou se podíval na obrázek
a hned jsem poznal, že... -Marku.
Že si stále myslí, že je jezevčík.
Jezevčík, fuj.
Doga ano.
Chudáčku.
K noze.
Brute, k noze.
Když ti řeknu k noze, buď u nohy.
K noze.
No.
Kdo vodí koho?
Dobrý den, doktore.
Brute, k noze.
Co je s Chloe?
-Má vyrážku. -Vyrážku.
No tedy.
Vaše žena byla přesvědčená o spále,
ale je to jen drobné podráždění kůže.
-Nic to není. -No.
Ta výstava jí svazuje.
Doufám, že příštích šest dnů přežije.
Já též.
Tak Brute.
Zůstaň.
Co vy na to? Dáte si něco k pití?
Ne, děkuji.
Brute, podávám se na tebe.
Jsi naprosto úžasný.
Držíte ho v dobré kondici, Marku.
Učit ho poslušnosti
drží v dobré kondici mě.
Dobré držení těla, hezká čtvercová hlava.
Vyrostl přesně do toho, co jsem si představoval.
Byl by dobrý na výstavách.
-Ale doktore. -Myslím to vážně.
Rád bych ho cvičil, jestli dovolíte.
-Ne, ne, ne. -Naučit ho povely,
postoj. Co? -Ne, ne.
Jeden v rodině stačí, doktore. Víc než dost.
Jen chci, aby se naučil chodit na vodítku,
aniž by mi vykloubil ruku.
Zůstanete chvíli?
Chci vědět, jestli dělám něco špatně.
Dobře.
Brute, u nohy.
Dobré, že?
Doktore?
Doktore Pruitte?
Myslíte, že můžu vzít Chloe na procházku?
-Samozřejmě. -Víte, ta vyrážka.
Jestli to třeba není alergie.
Možná na něco z okolí.
Ujišťuju vás, paní Garrisonová, není to nic vážného.
U nohy.
Sedni.
No tak, Brute. Sedni.
Marku.
Co to děláš?
Cvičím ho.
Sedni.
Vážně?
Jak to myslíš?
No Brutus je prostě... vážně!
Když mluvíš tímhle tónem,
vždycky myslíš něco konkrétního.
Ale Marku. Nebuď tak citlivý.
Brutus je roztomilý, nemotorný vůl.
Neměl bys od něj nic moc očekávat, to je vše.
Pojď, Chloe.
U nohy.
Budeme se vídat.
Doktore.
Jsme domluveni.
Připravte ho na tu výstavu.
Počkejte, Marku.
Ta výstava je za šest dnů.
Ale byl to přeci váš nápad.
Říkal jste, že na to má.
Ano, ale...
Co ta modrá stuha, o které jste mluvil?
Ne, ne, ne. To je nemožné.
-Nemožné. -Takže platí?
-Platí. -Skvělé.
Jedna věc, doktore.
Neříkejte to mojí ženě.
Za těchto okolností bych to neřekl nikomu.
Ani své matce.
Dobře se vyspi, Brute.
Tak Brute.
Brute, chápeš, počkej.
Pamatujte.
-Vodítko držíte v jedné ruce. -Dobře.
A důležité je, že máte psa pod kontrolou.
-Dobře. -Tak to vyzkoušíme.
-Pomalu a klidně. -Dobře.
Brute, u nohy.
Držte ho.
-Držte ho. -Pomalu a klidně?
-Marku, když... -Budu mít psa pod kontrolou.
-Přesně tak. -Za všech okolností.
Dokážete to.
Zůstaň.
Co vy na to, doktore?
Nejsem si jistý.
Je nedůsledný.
Měl by se tvářit hrdě, jako doga.
Jednou je to dobré a podruhé ztrácí charakter.
To je vliv těch jezevčíků.
Stále si myslí, že je jedním z nich.
Jediné, co musíme udělat je
vymyslet, jak ho přesvědčit,
že je německá doga.
Přesně tak, doktore.
Do zítřka.
-Udržte ho v klidu, Marku. -Dobře, doktore.
Jste si jistý, že Fran nepřijde?
Ne. Jezevčíci jsou
na druhé straně budovy.
Na druhé straně, dobře.
No pojď sem, kluku.
Nehýbej se, zatraceně.
Uvolni se.
Jsou to psi jako ty.
Uvidíme.
Lépe se to už nenaučíš.
-K zemi! Rychle. -Cože?
-Dolů! -Co se děje?
Je tam Fran.
Co tu dělá?
-Nevím! -Má být u jezevčíků.
Děkuji.
To bylo jen taktak.
Dlouho se jí už vyhýbat nemůžete.
Dokud nevyhrajeme tu stuhu.
To je vše, co chci.
Nastoupí německé dogy, prosím.
Německé dogy.
Vaše šance.
Ano. Díky, doktore.
-Hodně štěstí. -Děkuju.
Hlavu vzhůru.
Tady jsou.
Nádherní.
Poslední rady, doktore?
Ne, jste v tom sami.
-Hodně štěstí. -Toho jsem se bál.
Dobrý den.
-Marku. -Dobře, doktore.
Projděte se se svými psy, prosím.
U nohy.
Promiňte.
Hezký pes.
Podívej, zlatíčko.
To jsou německé dogy.
Vzhůru, vzhůru.
Hlavu vzhůru, Brute. Postav se.
Ale no tak.
Pojď, chlape.
Postav se.
Moment.
Vydržte.
Je tomu psovi špatně nebo je jenom unavený?
Ale ne.
Je to... tréma.
-Tréma. -Přesně tak.
Aha.
-Co se mu stalo? -Nevím.
Musel si myslet, že je zase jezevčíkem.
Ať se postaví, prosím.
Hlavu vzhůru.
Marku.
Nemá smysl tu zůstávat.
Měli bychom jít domů.
Ne, ne. Musíte vydržet.
Podívejte na něj. Doktore?
Takto má vypadat německá doga.
Mám pro vás návrh.
Jaký?
Nevyhodím vás, když mi řeknete, jak jste to udělal.
-Udělal co? -Vyměnil psy.
To jsem neudělal!
To si myslíte, že uvěřím, že je to ten samý pes?
Sám tomu nemůžu uvěřit...
Nebojte, Marku.
Vedete si dobře.
Jsem strašně nervózní.
Co to do něj vjelo?
Jen se kouknul na jinou německou dogu,
támhle tu fenu.
Ta čeká na soutěž nejlepší z plemene.
Jen proto, že ji uviděl...
Psi jsou jako lidé.
Chce se předvést před ženskou.
Tak teď se rozhodně předvádí.
-Ano. -Hotovo.
Vy.
A vy.
-Co? -Ještě se jednou projděte se psy.
Oba.
Ano, pane.
U nohy, Brute.
Přiveďte ho.
-Ze všech těch... -Omlouvám se, to mi ujelo.
To by stačilo.
-Stačí. -Ano, pane.
Poprvé jste mě zmátl.
-Gratuluji. Děkuji.
Krásný pes.
Počkejte támhle.
-Gratuluju. -Děkujeme.
Děkuji.
To je můj kluk!
Věděl jsem to. Patří vám to.
Díky, doktore. Dokázal to. Skvělý pes.
-Jsem na tebe pyšný, Brute. -Skvělé.
Vezměte si ho na chvíli.
Podržte mi Bruta.
Proč, kam jdete?
Jdu najít Fran a zamávat jí tím pod nosem.
-Tam přesně jdu. -Ale ne.
Teď nemůžete odejít.
Proč ne? Přeci jsem vyhrál.
Jen v kategorii psů.
Teď ho posoudí
s tou fenou o nejlepší z plemene.
Mám, co jsem chtěl.
-Vezměte mi ho. -Ale... Marku.
Podržel byste to?
Mnohokrát děkuji.
Ahoj, Fran.
Marku, přišel jsi.
-Vsadila bys... -Je!
Za nic na světě bych to neprošvihl.
Nerozmazávej to.
-Co? -Vždyť jsi viděl.
Druhé místo, po tom všem.
Po všem, co sis ty prošel.
To mě vážně mrzí, Fran.
Vážně ano.
Ne, mě to mrzí.
Všechno.
Nepůjdeme domů?
Nesnáším přiznání na veřejnosti.
Víš?
Jo.
Pojďme domů.
-Co je to? -Co myslíš?
Ty něco schováváš?
To je... našel jsem to.
To je modrá stuha! Ty jsou cenné.
Nemůžeš si to jen tak vzít.
Vrať to zpátky.
-Fran... -Pracovní skupiny.
Výherci přistupte, prosím.
Výherci.
Myslíš, že...
-Pojď! -Marku!
Pojď.
Marku, co to!
Brutus?
-Překvapená? -Jo!
-Nejlepší z plemene. -Do toho, doktore.
To jsi mi to neřekl!
Promiň. Bylo to dětinské.
Ale když jste nevyhrály,
neměl jsem to srdce.
Ty sladký, úžasný troubo. Miluju tě.
Buď zticha a koukej na bráchu.
Ta dá!
Škoda, že se
Brutovi nedařilo lépe v pracovní skupině.
Třetí místo je dobré. Máme celou řadu.
Od nejnižší příčky k nejvyšší. Jak to vypadá?
Perfektní.
Kde je ta druhá modrá stuha?
Dal jsem jí doktoru Pruittovi.
Zasloužil si jí.
Zlato, mrzí mě,
že to byl pro tebe den zklamání.
Neblázni, Marku.
Aspoň končí lépe, než začal.
-Mám pro tebe návrh. -Co je to?
Už žádné výstavy psů.
Už žádné výstavy.
Dobře. Už žádné modré stuhy.
Žádné modré stuhy.
Já budu pracovat. Ty se budeš starat o dům.
Tak jo.
Vychováme naše obyčejné psy.
Kromě jiného.
Brute.
Budeš ticho?
Něco se mu zdá.
No.
O té okouzlující feně se strakatou srstí,
vsadím se.
Myslíš si, že proto vyhrál?
Myslíš, že to bylo kvůli ní?
Zlato, všecko je kvůli ženám.