789...
Fran, hívom az orvost!
Minden rendben?
Igen, de sietnünk kell.
Rendben. Ne idegeskedj!
-Halló? -Helló.
-Halló? Ki hívott? -Igen, doktor úr.
Várjon egy kicsit!
Halló? Halló?
-Ki beszél? -Itt Mark Garrison.
-Bocs, hogy felkeltettem. -Elkezdődtek a fájások?
Igen, elkezdődtek.
Szerinte hamar meglesz.
Legjobb, ha azonnal bejönnek.
Oké, máris indulunk.
-Köszönöm. -Viszlát!
Figyelj, beszéltem Pruitt doktorral.
A ház elé állok az autóval.
Rendben, drágám.
Jó reggelt, Garrison úr!
Milyen korán...
felkelt.
Csak nyugodtan! Ülj be!
Kinyitom az ajtót, Garrison úr.
Hagyja, megoldom.
Szóval ez az a reggel, Garrison asszony?
Ne aggódjon semmiért.
Csak üzenjen, mikor hozza haza a picit.
Ugye nem aggódsz, szívem?
Nem, de már szeretném, ha ott lennénk.
Csak néhány perc, drágám.
Ó, a fenébe!
Ez remek.
-Mark, nem tudunk megállni. -Nem.
A kórházba.
Ezt nevezem kiszolgálásnak.
Oké, munkára!
Különleges küldeményt kaptunk.
Rendben, indulás!
Gyerünk, hozzon egy hordágyat!
Nos, ez hogy tetszik?
Óvatosan, szívem!
Jól van, mi ez a nagy...
Ó, biztos úr, nem is tudom, hogy köszönjem meg.
Maga nélkül nem sikerült volna ideérnünk időben.
Igen, nagyon köszönjük.
Ó, Pruitt doktor.
Most már minden rendben lesz.
Ne aggódjon! Ne... én... én... átveszem.
Egy kutya?
Nos, igen.
Igen, azt hittem tudja.
Első alkalom, hogy a nejemnek kölykei lesznek...
Mármint a kutya szül és én...
Ő kap...
Nos, ez hogy tetszik?
Igen, igen.
Fiam, várj, amíg a fiúk ezt bent meghallják.
Igen.
Egy kutya!
Nagyra értékelem mindazt, amit tett, biztos úr.
A feleségem ideges volt.
Tudja, milyenek a nők ilyenkor.
Igen, mint mindig.
Igen. Magam sem láttam ezt.
Kórházba jönni, meg minden.
Ahogy emlékszem, a kutyák...
A kutyáknak otthon lettek kölykeik egy kosárban vagy szekrényben.
Igen, az enyém egy fiókban kölykezett, pont az ingeim között.
-Ez igaz? -Igen.
Mit szól ehhez?
Köszönöm a fáradozását.
Semmi baj. Csak egy pillanat!
Lássuk, mi van itt.
-60-nal ment a 35-ös sebességhatárnál. -Várjon egy percet!
Átlépte a záróvonalat.
Szorosan követtem, őszintén.
Átment a stoptáblánál.
Megálltam. Megálltam!
Nem, uram, éppen csak lelassított.
A kórház körzetében 50-nel haladt.
Nos, biztos vagyok benne, hogy nem lehetett több, mint 40.
-Negyven? -Igen.
Oké.
40-nel haladt egy 25 mérföldes tábla után.
Szabad a jogosítványát, uram?
-Otthon felejtette. -Igen.
Ez érthető egy ilyen vészhelyzetben.
A mindenit, az ember reggel felkel,
felveszi az első ruhát, amit talál, és soha nem nézi meg a zsebeit.
Mindig ez történik.
Nincs jogosítvány.
Ez a maga kocsija, uram?
Természetesen az én autóm!
Hogy hívják, uram?
Mark Garrison.
A lakcíme?
-336 North Bowling Green Drive. -A munkahelyi címe?
Ugyanaz. Otthonról dolgozom.
Művész vagyok.
-Motorszáma? -Motorszáma?
Honnan a fenéből tudnám a motorszámot?
Oké, ez a magáé. Elhiszem, ha a szavát adja.
Kösz!
Itt írja alá, kérem!
Valamit elfelejtett, talán?
Megállni tilos.
Álljon el innen, Garrison úr!
Csodálatos, doktor úr! Mark!
Mark, épp időben érkeztünk. Danke megszült egy kiskutyát.
Ez remek, drágám. Igazán remek.
Viszlát!
Ugye, milyen aranyos volt?
Tudod, a rendőröknek
van egy jótékonysági alapjuk.
Nem kéne adakoznunk?
Már adakoztam, drágám. Hidd el, már adakoztam.
Garrison asszony!
Még kettő. Szerintem ez minden.
Három kiskutya! Alig várom, hogy lássam őket!
Megyek, csak elállok az autóval.
-Mikor vihetjük őket haza? -Holnap.
Ez a legkedvezőbb a kicsiknek.
Rendben.
-Doktor úr! -Igen?
Az a három kiskutya... Mind lány, ugye?
Igen.
Kitart a szerencsém.
Gertrude.
Gertrude Von Dankelein.
Martha Von Dankelein.
Nekem szóltál, drágám?
Mi? Jaj, nem.
Csak próbálok
-nevet adni a kutyáknak. -Hová sietsz?
Regisztrálni kell, hogy megkaphassák a papírjaikat.
Addig nem vehetnek részt
kutyakiállításon, amíg nincs meg.
És nevettél, amikor Jim Carstairs a születése
utáni napon beíratta a fiát a Yale-re.
Winifred Von Dankelein.
Irma... Matilda.
Ez egy hosszú nap volt.
Úgy értem, nagyon hosszú.
Hildegarde, Dagmar, Ermitrude.
Jó éjt, drágám! -Mi?
Jó éjt, szívem!
Mark?
Mit gondolsz ezekről:
Frieda, Esmeralda, Ludmilla?
Fran.
Daphne, Dora, Diana?
-Frances! -Igen, drágám.
Isolde, Alberta, Brunnhilde?
Heide...
Clothilde...
-Wilhelmina? -Ne kérdezze, doki!
Ma éjjel aludni akarok.
Mi? Hozok... Ó, igen.
Mindent értek!
A kiskutyák készen állnak?
Igen, mindjárt hozom őket.
Még ezt befejezem.
Rendben. Nem sürgős.
Clothilde. Istenem!
Nyugi, nyugi.
Ez az.
-Oké, kislány. -Dán dog, mi?
Igen. Nyugalom.
Nyugalom, kicsike.
Nyugalom.
Nyugalom, kicsikém.
Nyugalom.
Foglak, foglak.
Ez az elképzelésem egy igazi kutyáról.
A legjobb!
Hercegnő a legjobb dán dog,
-akim valaha volt. -A magáé?
Persze.
Magunk közt, doktor úr,
mindenem odaadnám, ha ilyen kutyám lehetne.
Oké, rendben.
Semmi baj, semmi baj. Ne izgulj.
Hozzákezdek.
Oké, semmi baj. Csak nyugalom.
Semmi baj. Fiú.
Rendben, gyerünk.
Gyerünk, gyerünk!
Mi a baj vele?
Még semmi, még semmi.
-Úgy tűnik, nem éhes. -Ó, de éhes, semmi baj.
Nem fogadja el a tápszert, ennyi az egész.
Rendben, gyerünk!
Miért nem teszi vissza az anyjához?
Nem, nem. Az nem működne, az nem működne.
-Miért nem? -Nos, ebben az esetben
túl sok a kiskutya és kevés a tej.
Hercegnő őt szemelte ki és lökte félre.
Félrelökte? A saját kölykét?
Nos, időnként előfordul.
Fura játékot űz néha a természet.
Most pedig vigye a tacskóját, Danket.
-Túl sok teje van. -Igen.
Etetni kellene a három kölykét és...
Mondja...
Nem, nem, nem, doki.
A tacskó gondozná őt?
Nem érdekel.
-Sajnálom. -Ne. Várjon!
Ne értsen félre. Nem eladni akarom.
Szívesen elajándékoznám, hogy életben maradjon.
Nem, nem. Teljesen kizárt, doki.
Nos, azt hiszem, igaza van.
Nincs hely egy dán dognak,
ahol a tacskókat kedvelik, mi?
Tessék, nézze meg, mit tud vele kezdeni.
-Nos... -Hozom a kiskutyáit.
Oké.
Egyszerre csak egy cseppet.
Igen. Rendben.
Nos, most, várj-várj. Várj egy kicsit!
Várj egy kicsit. Gyere, gyere!
Hé, hé, gyerünk, egyél ebből egy kicsit!
Gyerünk! Egyél!
Ez egy.
Ó, Mark, már azt hittem soha nem érsz ide!
-Fran, várj egy percet! -Ó, Danke,
fogadok, örülsz, hogy újra itthon vagy, mi?
Nézd, mondanom kell valamit.
Ó, három kis drágaságom... Danke!
Mark, van még egy kicsinye!
Nos, igen, ahogy vesszük.
Miért nem hívott minket Pruitt doktor?
Hát, ő... Drágám, ez a kutya itt...
Hát nem viccesen néz ki a kislány?
Igazából fiú. Miért néz ki viccesen?
Hát olyan más.
De lehet hogy csak azért, mert később született, mi?
-Nos... -Mark, kezd túl
hűvös lenni a kutyusoknak.
Miért nem hozod be őket?
Melegítek tejet Dankenak.
-Fran, el kell mondanom... -Tudod, Mark,
lehetnél egy kicsit kedvesebb Dankehoz most.
-Miért? -Mert van egy fia is.
Mindig egy fiút akartál, nem?
De, igen.
Fiú bizony.
Gyere be, haver! Kész az ebéd.
Rover.
Herceg.
Butch. Gyere ide, Butch.
Gyere ide, haver!
Szia! Hogy vannak a kicsik?
Jól.
Helyes, helyes.
Mark...
szerinted jól van az a kiskutya?
-Melyik? -A kan.
Valami nem stimmel.
-Mi a baj vele? -Nem vetted észre?
A feje és a lábai aránytalanok.
Mark, egyszerűen ronda.
Nos, nem mondanám rondának.
Hát, gondolom, majd megváltozik, ha felnő.
Igen. Meg fog változni, drágám.
Biztosan meg fog.
Hé, szerinted mi legyen?
Mivel mi legyen?
A neve. Nevet kell adnunk neki.
Nem tudom. Válassz te.
-Én már kifogytam. -Rendben, oké.
-Mit szólsz... -De, Mark,
csak semmi Sport vagy Butch vagy Rover.
Úgy értem, ez a kutya bajnok vérvonallal rendelkezik.
Egy olyan névnek kéne lennie, ami valamiféle... méltósággal bír.
Mit szólsz a Brutushoz?
Brutus?
Igen, ebben van méltóság és nemesség. Brutus.
Úgy értem, van benne valami szilárdság és erő.
Brutus.
Tudod...
-Nekem tetszik. -Nos, tőled függ, drágám.
De igazán nem úgy hangzik, mint egy tacskó neve.
Nem, nem úgy hangzik...
Úgy hangzik, mint egy bajnoké.
-Helló. -Helló, Mark.
-Helló, doki. -Hogy vannak a tacskók?
Remekül vannak, doki.
-És a dán dog? -Igen.
Nem, ő is jól van. Nincsenek etetési problémák.
Nem, nem ellenkezik.
A felesége meggondolta magát?
Őszintén szólva, még nem mondtam el neki.
Csak nem vak?
Tudom, hogy nem vak.
Hát, mostanra már elég nagyra nőhetett.
Gondolom, van pár napom.
Még a kosárból sem kerültek ki,
és esélyt akarok adni neki, hogy megkedvelje őt.
Mark!
Az előzetes vázlatok...
Dolgozom rajta, Dayton úr.
Hét végére biztosan kész lesz.
Kösz. Majd találkozunk. Viszlát!
Megzavartalak?
Nem, drágám. Semmi fontos.
Harry Dayton kicsit ideges a borító miatt,
amit az újsághoz készítek.
Ez az?
Nos, ez csak az egyik ötletem.
Azok tacskók, igaz?
-Aha. -Aranyosak.
De mi az a nagy dolog, amit olyan rajongva bámulnak?
Nos, az... Azt még nem döntöttem el.
Valamiféle nagyobb állat.
Tudod, a kontraszt miatt.
Igen, ez egy jó ötlet.
Tudod, egy dán dog talán hatásos lenne.
-Úgy gondolod? -Igen.
De használhatnád Danke-ot és a kiskutyákat modellnek.
Ők még túl kicsik ehhez, drágám.
Nem vetted észre, milyen gyorsan nőnek?
Gyertek, lányok!
Nos, mit szólsz ehhez! Kijöttek a kosárból.
És Brutus.
Nos, nézd meg, mi?
Hé, nézd meg...
hogy növekszik.
Olyan, mint a gaz, nem?
Vagy mint egy dán dog?
Várj egy percet!
Csak várj egy percet, Fran.!
Mindent megmagyarázok.
Ahogy az elmúlt hetekben
is mindent megmagyaráztál?
Brutusnak semmi baja.
Nem más, csak később született.
Nem én mondtam, hanem te.
Akkor mit mondasz?
-Azt, hogy ez is egy tacskó? -Ezt nem mondtam.
Egyszer sem mondtam, hogy egy tacskó.
Nem, nem! Alattomosan csináltad.
Kihasználtál engem, Mark!
Sosem gondoltam, hogy ilyen álnok és alattomos tudsz lenni.
-Ugyan már, Fran! -Álnok!
Kiállhattál volna férfiként,
bevallani, hogy hazahoztad
ahelyett, hogy elrejted,
becsempészve a kölykökkel.
Sunyi, sunyi, sunyi!
Oké, oké. Sunyi vagyok.
Mark, én tényleg nem gondoltam volna, hogy ilyen alattomos
dolgokra képes vagy!
Nos, ha adsz egy percet, elmondom.
-Nem hiszek neked. -Még nem hallottál!
Sosem fogok hinni neked.
-Ó, sajnálom. -Az isten szerelmére!
Helyrehozom.
Fran.
Fran, ha nem...
Gyere ide, pajtás!
Ha nem hoztam volna haza ezt a szegény kiskutyát,
éhen halt volna.
-Éhen halt volna? -Így van.
Nagy alomból származik, nem tudott eleget enni.
és, és, Fran, a saját anyja ellökte őt.
-Ne! -Így van.
Szegény Brutus.
Amikor Danke világra hozta a kölykeit, túl sok volt a teje, szóval,
Pruitt doktor megkért,
nem tudná-e szoptatni, míg elválasztják.
Nem volt szívem visszautasítani.
Képtelen voltam rá. És szerintem te se tudtad volna.
Persze, hogy nem.
Szegény Brutus.
Sajnálom a csúnya dolgokat, amiket mondtam.
Egyetértesz, hogy jól tettem?
Mark! Azt hiszed, hogy nekem nincs szívem?
Sajnálom drágám. Tudhattam volna.
Akkor megtarthatjuk, ugye?
Természetesen nem. Már elválasztottuk.
Pruitt doktorral jól kijönnek majd, édes pofa.
Gyere, Danke!
Gyertek, lányok!
Remek kis fickó, doktor úr.
Remélem jó helyet talál majd neki.
-Doktor úr! -Igen?
A neve Brutus.
Brutus.
Igen.
-Mark? -Igen?
Itt az ebéded.
Oké, csak tedd le oda.
-Hogy haladsz? -Rémesen.
Egész reggel nem volt egy jó ötletem sem.
Dolgozom, de semmi sem történik.
Négy hét eltelt és még mindig haragszol.
Miért haragszom?
Brutus miatt.
-Ez nevetséges! -Látod?
Látod, hogy haragszol.
Fran, nem vagyok gyerek, tudod.
Ha azt mondom, nem haragszom, akkor így is van.
Elfelejtetted a tejszínt.
Tudod, hogyan viselkedtél mostanában?
Olyan hidegen és távolságtartóan.
Alig beszélsz velem.
Sosem mosolyogsz.
-És ez rossz? -Annál is rosszabb.
Szörnyű vagyok.
Bocsánatot kérek.
És nincs több problémám a kutyákkal kapcsolatban.
Rendben?
Rendben.
Ezt megpecsételve, ma este kimozdulunk.
Elmegyünk a városba, megnézünk valamit,
és vacsorázunk.
Kicsípjük magunkat.
Nos, ma este órám lesz.
Hol?
A kozmetikusnál.
Gyönyörű vagy.
A tacskóknak lesz.
A tacskóknak?
Nos, holnap is ünnepelhetnénk.
Holnap van a szülinapod.
Ezt érdemes ünnepelni...
Te megint haragszol, ugye?
Nem.
Nem haragszom.
Látod? Mosolygok.
Oké. Akkor holnap.
De most miért nem mész innen,
és hagysz enni, és dolgozni?
Fran, kiálltam a kocsival.
Hé, mi folyik itt? Már majdnem 6:15 van.
A születésnap pezsgőt kíván.
Ez nagyon kedves tőled, de nincs időnk.
Nem tartják az asztalunkat 7:00 után.
Ó, rengeteg időnk van... egész este,
-mert itthon maradunk. -Hogy mit csinálunk?
Úgy gondoltam, tarthatnánk egy privát bulit.
Igen, de mi van a foglalásunkkal?
Vettem jegyet a Filharmonikusokra.
Mark, itt sokkal szebb lesz... Csak mi ketten.
Annyira hangulatos.
Ha jobban belegondolok, nem is rossz ötlet.
Gondoltam, hogy ezt mondod.
Rád, kedvesem!
Különben is, nem tudnánk ünnepelni a tacskók nélkül.
Mark! Jól vagy?
Mármint mik nélkül?
Danke és a lányok nélkül.
Végülis, Mark, ez egy családi esemény.
-és ők is a család részei. -De ők kutyák, drágám!
-Ó, Mark, tudod, mire gondolok. -Nem, nem tudom.
Nézd, ez a szülinapom, ugye?
Akkor ma én vagyok a főszereplő, nem?
Vagyis azt csinálok amit akarok, igaz?
-Igen. -Rendben.
Nem akarok semmit sem csinálni a tacskókkal.
Ó, Mark, egy csodálatos estét terveztem.
Ne rontsuk el. Gyere, Mark, ülj le ide.
Csak lazíts és idd a pezsgődet!
Mindjárt visszajövök.
Gyerünk, lányok!
Siess!
Gyerünk!
Nyomás!
Ez az.
Gyerünk, Danke!
Feltartod a bulit.
Boldog szülinapot
Boldog szülinapot, drága Mark
Boldog szülinapot!
Jól van, lányok.
Gyerünk, sorakozzatok fel! Gyerünk!
Elfújod a gyertyát?
Most már teljesül a kívánságod.
Nyisd ki az ajándékaidat!
Tessék. Ez Wilhelmina ajándéka.
Wilhelmina ajándéka. Nos.
Vajon mi lehet ebben a nyakkendős dobozban?
Képzeld el! Egy nyakkendő!
Ő maga választotta neked.
Nos, a kedvenc színem.
Megy mindenhez, nem igaz?
Ez pedig Heiditől van.
Heiditől.
Egy leveseskanál?
Az egy pipa!
Meg is van.
Ez a legújabb fajta.
Igen. Szólhattál volna Heidinek.
Két hónapja leszoktam a dohányzásról.
Elfelejtettem.
Nos, ez Chloe ajándéka.
Chloe ajándéka.
Lássuk, mi is van itt.
Amire mindig vágytam: egy doboz.
Nos, nyisd ki!
Ez rossz dallam.
A boltban lévő a „Kék Dunát” játszotta.
Nos, ez pedig Danketól van.
Danketól.
Nos.
Tetszik?
Ötletem sincs.
Nem tudod, mi ez?
Kellene?
Nos, Danke nem tudta, mit vegyen neked,
ezért fogta a kedvenc csontját és bebronzoztatta.
Mark, használhatod papírnehezéknek.
Egy bronz csont?
Nos, nem gondolod, hogy aranyos ötlet?
Fran, minden ember életében eljön az idő,
amikor ki kell állnia és állást foglalni,
és az én időm most jött el.
Mark, ha akarsz valamit, számolj tízig!
Csak egyszer mondom el, Fran.
Elegem van azokból a sétáló virslikből!
Elegem van!
Danke-t még elviseltem.
Danke így, Danke úgy.
Nyer egy kétcentes szalagot.
Nézd meg! Azt hihetnéd, hogy Nobel-díj.
De nem vagyok hajlandó ugyanezt a rutint végigcsinálni a kölykökkel!
Nem vagyok... nem vagyok hajlandó hagyni, hogy ők irányítsák az életemet!
Nem tűröm tovább, Fran!
Tartsd őket távol tőlem,
vagy tényleg virsliként végzik!
És köszönöm a nagyon boldog szülinapot.
Várj csak egy percet!
Csak egy percet, Mark Garrison!
Te vagy a legönzőbb, legmeggondolatlanabb, legtapintatlanabb, leghálátlanabb ember,
akivel valaha találkoztam!
Ez a legnevetségesebb vád, amit...
Leszednéd az ágyamról ezt az akármit?
-Szeretnék pihenni. --Ez történetesen az én
születésnapi ajándékom számodra,
és te magad is arrébb viheted!
Nos, köszönöm szépen... a...
Mi a... Brutus!
Pajtás!
Nahát!
Hé! Nézd meg a mancsait!
Haver, de megnőttél!
Jó...
A francba!
Én...
Nem tudom, hogy bírsz elviselni engem.
Olyan vak vagyok.
És önző.
Igen, igaz.
És gonosz!
És undok.
És tudom, hogy utálni fogom magam.
Gyere, Danke, felpróbáljuk a pulcsidat.
Brutus, tudod, hogy nem szabad!
Menj vissza a helyedre! Gyerünk. Gyerünk!
Danke, gyere!
Gyerünk!
Ez az én lányom. Próbáljuk fel a pulcsidat,
igen, és nézzük meg, hogy jó-e rád.
Te leszel a legszebb lány az egész háztömbben.
-Fran? -Igen?
-Büfiztess egy babát nekem! -Hogy mit?
Állj modellt. Egy vázlathoz.
A kezek így vagy úgy vannak?
-Nem tudom... -Tessék, mutasd meg Danke-val!
-Ó, Mark! -Csak egy perc.
Állj fel!
-Állj fel! Paskold meg! -Tessék. Így kell ezt.
Gesundheit.
Igen. Ez az...
Gyere ki és állj modellt!
Ó, Mark, gyerünk már!
Csak egy pillanat.
Csak gyere ki a stúdióba, és visszajössz ide...
Ó, Brutus!
Mark, nézd mit csinált!
Várjunk csak! Honnan tudod, hogy ő tette?
Nem hibáztathatod azokat a kis angyalkákat.
Csak nézz rájuk. Látszik, hogy semmi közük hozzá.
Fran, egy kutya nem tudta mindezt csinálni.
Egy normális kutya nem.
Nem történt semmi baj, drágám.
Csak egy kis felfordulás, ennyi.
Csak lazíts!
Összeszedem... ha megtalálom, hol kezdődik.
Mark!
Vigyázz!
Mark, ne mozdulj!
Mark!
Csak egy kis felfordulás.
Egy, kettő, három. Mosoly!
Ez egy gyönyörű kép.
Maradj nyugton!
Maradj nyugton, Brutus!
Kész? Egy, kettő...
Mi történt? Te buta...
Figyelj! Figyelj!
Ide nézz!
Gyerünk, Danke, te butus.
Jól van, jól van.
Chloe, maradsz!
El fogsz csúszni. Figyelj!
-Mindenki mosolyogjon. Kész? -Jó fiú.
Tartsunk szünetet? Várj egy percet.
Oké.
Nyugalom.
Brutus!
Mark, nézd meg, mit csinált!
Csak játszani akar velük.
Mindig csak játszani akar.
Nem hagyja őket egy percre sem.
Igen.
Azt hiszi, hogy a testvérük?
Nos, remélem nem.
Megnézed, ki az? Befejezném ezt a tekercset.
Persze.
Gyerünk, lányok, gyertek!
Gyertek!
Jó reggelt!
Jó reggelt, Garrison úr!
Emlékszik rám?
Igen.
Száztíz dollár értékben, ami azt illeti.
Aznap reggel aztán felhalmozta őket, nem igaz?
Igen, valóban.
-Hé, tudja mit? -Mit?
Eddig az osztályon még senki sem írt
ennyi szabálysértést egy nap alatt.
-Valóban? -Én tartom a rekordot.
Nagyon örülök, hogy segíthettem magának.
Tehetek valamit önért, biztos úr...
-Carmody. -Carmody.
-De most már őrmester. -Őrmester.
Már nem csak a közútiaknál vagyok.
-Nem? -Különleges osztagban vagyok.
-Aha. -Nem látott a környéken
gyanús személyeket mostanában?
Voltak problémái éjszaka?
Nem, nem. Miért?
Nos, sok piti lopás történt
ezen a környéken.
Úgy néz ki egy ember műve.
Mi csak „Macska rablónak” hívjuk.
Most azt gondolja,
„Ki a fene akar ellopni egy macskát?”
-Azt gondolnám? -Mindenki azt gondolja.
Nos,
azt hiszem, néha cserben hagy a humorérzékem.
Mindegy is, a fickó beoson, megfogja az első tárgyat,
amire ráteheti a kezét, és rögtön ki is oson.
Szóval tartsa nyitva a szemét!
Természetesen. Igen, igen.
Köszönöm a figyelmeztetést, őrmester.
Jó volt beszélgetni magával.
Igen, jó volt. Jó volt látni magát.
Adja át üdvözletem a feleségének!
Mindenképp.
És a családnak.
És a családnak!
Gyere, Chloe, felfelé.
Gyere! Ügyes vagy! Igen.
Mindenki rám néz!
Ne mozdulj, Brutus, vagy megzavarod őket.
Ki volt az, drágám?
A rendőrség.
Keresnek egy macska rablót.
Hát nem butaság?
Ki akarna macskát lopni?
Tudod, ki volt az?
Emlékszel a rendőrre a motoron,
aki elkísért minket a kórházba?
Az a kedves járőr, Finnegan.
Nem, nem. Carmody. És őrmester most már.
Őrmester lett a pénzemen.
Valahányszor arra a reggelre gondolok...
Brutus, ne!
Jaj, ne!
Hé, miért ütögetsz?
15 percembe telt, hogy ilyen pózba hozzam őket.
Nézd, mit tett!
Drágám, ez csak egy régi talicska.
Akkor takarítsd fel!
Gyere, Danke, csináljunk ebédet!
Gyere, bébi.
Ez az én lányom.
Hé, Fran! Nézd!
Megtanulta! Megtanulta az apportírozást.
Csodálatos, egyszerűen csodálatos.
Jó fiú! Add most ide.
Engedd el!
Engedd, Brutus, engedd el!
Engedd el a kereket!
Brutus, engedd el!
Ereszd!
Nos, talán még van hova fejlődnöd.
-Mi történt? -Semmi.
Leültem a liliomos tóba, ennyi.
Átöltözöm.
Őszintén, Mark, kezdesz olyan ügyetlen lenni, mint Brutus.
Mark!
Nahát!
Most elégedett vagy? Igen?
Mark, elégedett vagy?
Vagy ezt is a tacskókra akarod kenni?
Miért ne? Mindig ez van.
Az, hogy a kis ártatlanok
sehol sincsenek a láthatáron,
Nem változtat a helyzeten; Biztosan ők a felelősek.
Mindig így van.
És szegény, szegény üldözött Brutus hibátlan.
Természetesen az a tény, hogy mindenhol festékes,
és festmények ragadtak a lábára,
csupán közvetett bizonyíték.
Nem bizonyít semmit.
Fran, fogd be!
Sajnálom, Fran, én...
Nagyon sajnálom.
Semmi baj, Mark.
Megbocsátom a durvaságodat,
mert jogosan vagy túlságosan feldúlt.
Nem kell bocsánatot kérned.
De ha még egyszer azt mondod nekem, hogy „fogd be”, Mark Garrison,
sem én, sem a lányok nem állunk veled szóba.
A mindenit.
Húsz dollár a stúdió padlójának lekaparására,
23 dollár két törött ablak kicserélésére,
12 dollár a festőállvány javítására.
Mit írjak le egy hónapnyi tönkrement munkáért?
Fran, ez az én munkám volt és az én műtermem.
Rendben, Mark.
Múlt héten 18 dollárba került a kanapém huzatának javítása,
és 92 dollárba,
hogy kicseréljem anyám törött vázáját.
Fran, Brutus a szíve mélyén még mindig kiskutya.
Tudom, Mark.
Ez az, ami aggaszt.
Ez jóformán csak a kezdet.
Mark, ez a kutya túlságosan ártalmas.
Mennie kell!
Nem, nem az, mert... Pofa be!
A kutya, pofa be, Brutus.
Nézd, Fran.
Brutus, csendben maradnál?
Hallod, amit mondok, Brutus? Csend legyen!
Ne vesztegesd az idődet, Mark.
Ugyanolyan makacs, mint te.
Nos, akkor...
bezárom a garázsba.
Hová tettem a zseblámpám?
Gyertek!
Gyertek! Gyertek! Igen!
Itt vannak a lányaim.
Oké, menjetek az ágy végébe.
Gyerünk, ideje aludni.
Nyomás! Irány az ágy vége!
Ne butáskodjatok!
Gyerünk! Ez az.
Hagyjátok abba, lányok!
Ne, lányok, ne csináljátok ezt.
Csak nyugodj meg.
Brutus, ne!
Jaj, istenem!
Gyere, Brutus! Gyere ide!
Gyere!
Jól vagy, drágám?
Egy ágy: 200 dollár.
Jól van, feladom.
Reggel az első dolga, hogy visszamegy a dokihoz.
Gyere, Brutus!
Várj egy percet!
Várj, Brutus!
Miért nem tudsz jól viselkedni, legalább néha?
Most pedig menj be oda, haver! Feküdj le!
Így kapsz majd levegőt.
Maradj csöndben!
Hallgass!
Hallgass, Brutus!
Remek! Nagyszerű!
Egy tökéletes nap vége.
Nyugi, fiú, nyugi!
Feküdj le!
Jó kis kutyus. Ügyes kutyus. Jó kutyus.
Rossz embert kaptál el. Rossz embert.
Rendőr vagyok!
Maradj! Maradj ott!
Maradj! Maradj! Maradj!
Kiskutya, kiskutya, kiskutya.
Kiskutya, kiskutya, kiskutya?
Jó kutya.
Tűnj innen!
Mark, ne küzdj ellene!
Garrison úr!
Menj innen! Gyerünk!
Garrison úr!
Ébredjen fel!
Én vagyok az, Carmody őrmester!
Nyomás! Menj innen!
Gyerünk! Menj!
Garrison úr!
Hívom Carmody őrmestert, 23-as kocsi.
15-ös jelzés.
Csendháborítás kivizsgálása a Bowling Green Drive-on...
Kutyaugatás.
Ismétlem: Csendháborítás kivizsgálása a Bowling Green Drive-on...
Kutyaugatás.
Vége.
Bárcsak egyszer időben itt lenne az újság!
-Brutus! -Garris...
Garrison úr!
Garrison úr! Itt fent!
Carmody őrmester!
Mit csinál odafent?
Felkergetett a kutya.
Hallgass! Gyere ide!
Micsoda?
-A kutya nem enged le. -Nem értem mit mond.
Elment a hangom.
Ugye nem ott töltötte az éjszakát?
De, igen.
Mi az ördögért?
Felkergetett a kutya!
Úgy érti, hogy Brutus kergette...
Ehhez mit szólsz?
Nézze, elvinné végre és leengedne?
Tudja, fogadok...
Fogadok, hogy azt hitte, maga a macskatolvaj.
-Fran! -Ne, ne, ne, várjon!
-Megtenné, hogy... -Egy pillanat, őrmester!
A páromnak akarok bizonyítani valamit. Fran!
Mark, mi a baj?
Gyere ide egy percre! Mutatok neked valamit.
Leengedne?
Emlékszel Carmody őrmesterre.
Elkísért minket a kórházba.
Hölgyem, beszélne vele?
Beszélne vele, kérem?
Nos, nem tudom, miről van szó.
Ez Brutus. Azt akartam, hogy lásd őt.
Felkergette őt a fára.
Mit gondolsz erről?
Mit gondolsz, mit gondolok? Ez egy rendőrtiszt.
Honnan tudná Brutus a különbséget?
Neki csak egy csavargó.
Lehetett volna az a betörő,
akit hajkurásznak.
Megvédett minket! Megvédte a tulajdonunkat!
Rendben, Mark, de ugyanúgy...
Nem látod, milyen fontos nekünk?
Milyen értékes? Ha marad,
egy betörő se jönne a környékre sem!
Rendben, elmondtad, amit akartál.
Ezt később is megbeszélhetjük. Addig is, megtennéd,
hogy leengeded a rendőrt a fáról?
Igen. Persze.
Csak akartam, hogy lásd, ennyi az egész.
Jöjjön le, őrmester!
Kutya. A kutya.
Jó fiú, Brutus!
Jó, fiú. Menj vissza a házba!
Menj! Gyerünk!
Rendben, őrmester. Most már biztonságos.
Hadd segítsek.
Nincs szükségem segítségre.
Odakísérem a kocsijához.
Ne, ne, ne. Ne fáradjon, Garrison úr.
Szeretne reggelizni?
-Nem vagyok éhes. -Egy kávét?
-Nem kérek. -Aszpirint?
-Egy pohár vizet? -Nézze.
Csak el akarok tűnni innen.
-Rendben. -Igen.
Nézzen be máskor is, őrmester!
Rendben.
Viszlát!
Itt Carmody őrmester...
Itt Carmody...
Carmody őrmester kocsija
Jaj, ne!
Tojama úr!
Jó reggelt, Garrison asszony!
Korán jött. Nem számítottam önre, csak később.
Nagyon sok tennivaló van.
Elhoztam Kendzsit, az újonnan érkezett első számú unokaöcsémet.
Nem bánná, ha hátul kezdene?
Még nem fejeztük be a reggelit.
Ahogy óhajtja.
Kutyák?
Nagyon barátságosak.
Nem fogják zavarni.
Csend legyen, lányok!
-Ki volt az? -Tojama.
Ilyen korán?
Sok a tennivaló.
Fel kell tennie a dekorációt,
megcsinálni az ételt és az asztaloknak is kész kell lennie 6:00-ra.
Egyáltalán mennyibe kerül nekünk ez a keleti mulatság?
Mark, hat hónapja nem csináltunk partit.
Mindenkinek tartozunk ezzel.
Igen, a fodrászhoz bejelentkeztem.
Igen, a ruhákat elhoztam a mosodából.
Ez a kitérő válasz azt jelenti, hogy sokba kerül, igaz?
Tévedés. Csomagajánlatot kapunk: ételt, dekorációt,
mindent, elfogadható áron.
Igen, megrendeltem a vendégtörölközőket.
Nem, ma reggel nem beszélgettem Markkal.
Dehogynem. Kérdeztem: „Jól aludtál?”
Mire te, „Csinálj reggelit!”
Mármint Brutusról.
Meg kell válnod attól a kutyától.
Várj egy percet, Fran! Ne kezdjük ezt elölről!
Brutus az én kutyám, és én...
Mármint mára, Mark, hogy ne legyen láb alatt.
Elég nehéz úgy is előkészíteni
egy 60 fős kerti partit, hogy közben nem rohangál
egy négylábú pusztító mindenfelé.
Pusztító?
És mi van azzal a... romboló brigádoddal?
Mark Garrison! Hogy hasonlíthatod
ezeket az édes, kicsi angyalkákat ahhoz a nagy, ügyetlen ökörhöz?
Oké. Jól van, Fran.
Én...
elviszem sétálni, rendben?
Szó sem lehet róla!
Szükségem van rád itt.
Csak kösd meg!
Mit csináljak, Fran?
Azt hittem, Tojama gondoskodik mindenről.
Tudod, hogy valami mindig
adódik az utolsó pillanatban.
Legyél itt a biztonság kedvéért.
Például mi esetére?
„Oroszrán”! „Oroszrán”!
Például ezért!
„Oroszrán”, „oroszrán”!
-„Oroszrán”? -Mark, nézd!
Brutus! Brutus!
Brutus, gyere ide, pajtás!
Tomaja úr, jól van?
Vigye innen az „oroszránt”!
Ez nem oroszlán.
Ez egy kutya!
Ezt kutyának nevezi?
Tojama úr!
Csak nem fog ott feküdni.
Csak így lehet becsapni a vadállatokat.
Mark! Elvinnéd és megkötnéd valahol?
Az isten szerelmére! Nem akart bántani senkit.
Vigyázz, „oroszrán”!
Nos, mi a helyzet, Tojama úr?
Senki sem eszi a kombut.
Kombut?
Töltött tengeri moszat.
Biztos vagyok benne, hogy enni fogják.
Jó estét, Garrison asszony!
Helló, Pruitt doktor!
Már vártam az alkalmat,
hogy tiszteletemet tehessem a háziasszony előtt.
Köszönöm a meghívást.
Gondolja, hogy elfelejtjük a család állatorvosát?
Remélem nem.
-Hogy vannak a kutyák? -Imádnivalóak.
Főleg, Chloe. Szerintem megvan benne
a bajnoki adottság.
Nos, itt az ember, aki biztosan meg tudja mondani.
Mire én azt mondtam, „Hölgyem, én a kutyáját
bírálom, nem magát.”
Mel Chadwick?
Ő a tacskók szakértője.
Vagy nem tudta?
Tudtam, hogy a jövő hónapban
ő a zsűri a Fairview-i kutyakiállításon.
Chloe-t nevezte rá gondolom.
Nem gondolja, hogy azért csináltam
ezt az egész bulit,
hogy lekenyerezzem, ugye?
Dehogyis. Nem.
Meg sem fordult a fejemben.
Nos, pedig igen. Ez csúnya dolog tőlem, mi?
Nem, nem, egy kicsit sem.
Miért nem hozza ki Chloe-t, és mutatja meg?
Nem, arra nem lennék képes.
-De meg fogja tenni. -Természetesen igen.
Megbocsát nekem?
Persze.
És sok szerencsét!
Istenem!
-Kombu? -Kombu?
Hát, nem hiszem...
Gyere, Chloe! Gyere!
Lányok, ti maradtok! Marad!
Jól van, Chloe. Menj!
Menj!
Persze csak kevesen vagyunk képesek felismerni...
-Elnézést! -a minőséget...
Chloe. Kislány. Elnézést!
Megegyeztünk, hogy az állatokat távol tartjuk.
Ez csak véletlen volt.
Egyszerűen kiszabadult.
Odatennéd azokat a székeket,
és hoznál még kettőt az előételes asztalhoz?
Milyen aranyos... igen.
Lám, lám, lám.
Mit látnak szemeim?
A magáé, Garrison asszony?
Igen, ő itt Chloe.
Remekül néz ki.
Szabad?
Persze.
Jobb, ha leülsz, Harry.
Emlékezz a szilveszterre!
Senki sem hagyja, hogy elfelejtsem.
Megfelelő hát vonal.
Jól tartott fülek. Remek fej.
Benevezi őt?
Gondolkodom rajta, ha azt mondja van esélye.
Csak egy módon derülhet ki.
Miért nem nevezi jövő hónapban a Fairview-i kiállításra?
Chloe. Chloe!
Ne, Garrison asszony. Hagyja csak!
A tacskók szeretnek az emberek körül lenni.
De ismerek embereket,
akik nem szeretik a tacskókat.
Képtelenség!
Pontosan így gondolom, Tojama úr.
-Kutya nem való ide. -Így igaz.
Hallod, Chloe?
Menj innen! Gyerünk!
Helló, Mark!
Helló, doki! Hogy van?
Úgy tűnik, a feleségének teljesült a kívánsága.
Egy igazi bajnok.
Néha baj van vele, azt megmondhatom.
Menj innen, Chloe! Gyerünk!
Persze látom, hol a szimpátia.
Hogy van Brutus?
Remekül van, doki.
-Akarja látni? -Természetesen.
Ő is megérdemel valamit a buliból.
-Menjünk! -Rendben.
Igen, Mark. Gyönyörű lett.
Persze, ezt már kölyökkorában is láttam.
Tessék, pajtás.
Legjobb dán dog, amit tenyésztettem.
Igen.
És a felesége hozzászokott a jelenlétéhez?
Mondjuk úgy, hogy alkalmazkodott hozzá.
A tacskók a kedvencei.
Különösen a kis Chloe.
Be van zsongva.
Nem lesz boldog, amíg nem nyer kék szalagot.
És maga?
Gondolt már arra, hogy maga is megpróbálkozzon egy ilyennel?
Úgy érti Brutusszal?
Remek kutya.
Doki, ő is így fog maradni.
Csak egyszerű kutya.
Nem akarok egy elkényeztetett
és babusgatott bemutató lovat a kezemben.
Chloe?
Mark, mit csináltok itt?
Megmutatom Brutust Pruitt úrnak.
Chloe még mindig kóborol?
Azt hittem, hogy visszavitted a házba.
De ő nem tesz semmi rosszat.
Biztos talált egy búvóhelyet,
ahonnan figyelheti a mókát.
Tudod, vissza kellene térnünk a vendégekhez, nem?
Oké. Menjünk, doki!
Még találkozunk, fiú.
Viszlát, Brutus!
Elnézést!
-Mark, hová mész? -Mi?
Csak megnézem, mi baja Brutusnak.
Brutusnak semmi baja.
Már teljesen jól van.
És figyelnél kérlek a vendégeinkre?
Chadwick úr, nem hiszem, hogy ismeri a férjemet.
-Helló! -Ó, Chloe apja!
Örvendek, Garrison úr!
Egyél valamit, Harry!
„Egyél valamit, Harry!”
Azt bezzeg senki sem mondja, hogy „Igyál valamit, Harry!”
Te aranyos kis csirkefogó.
Mavis, Mavis, gyere ide!
Mutatni akarok valamit. Gyere!
Szeretném megmutatni a legaranyosabb dolgot.
Egy aprócska kutyus van benne, aki csontot eszik.
-Harry! -Nem, őszintén.
Nézd meg magad!
Csak nézz bele a pagodába!
Mi volt ez?
„Oroszrán”!
-„Oroszrán”! -„Oroszrán”?
-Oroszlán? -Nem lehet! Meg volt kötve!
„Oroszrán”!
-„Oroszrán”, „oroszrán”! -Hol van? Hol van?
Brutus!
Brutus! Gyere ide!
Brutus!
Ó, Mark!
Ne csak állj ott! Csinálj valamit!
Állítsd meg!
Brutus! Gyere ide, Brutus! Gyere!
Brutus!
Elnézést!
Brutus!
Elnézést!
Mark!
Brutus! Állj!
Állítsd meg!
Brutus!
Micsoda kutya!
Mi van magával, Garrison?
Nem tudja irányítani a kutyáját?
Brutus! Állj!
Megállj!
Brutus, gyere ide!
Próbálom!
Brutus? Ide, pajtás! Ide!
Chadwick úr!
Chardwick úr, csak fogja meg a kezem!
Fran!
Jól vagy, drágám?
-Na, itt is vagyunk. -Mark!
Fran, nagyon sajnálom ezt az egészet.
Én...
-Mark! Mark. -Igazán, drágám.
-Fran? -Mark!
Bárcsak ne tetted volna ezt, Brutus.
Ó, Brutus.
Hagyd abba, jó?
Maradsz!
Hagyd abba, Brutus!
Ez mindannyiótoknak szól.
Ki volt az?
Hol?
Telefonon.
Tojama.
Mikor jön takarítani?
Nem jön.
És Kendzsi sem.
Valójában az egész japán-amerikai közösség
katasztrófa sújtotta területnek nyilvánította a házunkat.
Mikor jön a szemetéért?
Most már a mi szemetünk.
Micsoda?
325 dollár értékű japán lámpás,
törött hibacsi, és papírmasé pagodák.
Azon felül, amit kétségtelenül ki kell fizetnünk
a tönkrement ruhákért, a gyógyszerekért és az összes volt
barátunk és szomszédunk összetört idegeiért.
Egész nap csörög a telefon.
Mel Chadwick a tüdőgyulladás szélén áll,
Jane Felton idegösszeomlást kapott...
és a drogériában elfogytak a párologtatók.
Oké! Rendben.
Mark!
Mark, szeretném, ha tudnád,
hogy reggel felhívtam Pruitt doktort.
És mit mondtál neki?
Megmondtam neki, hogy ma délután visszaviszed neki Brutust.
Visszaviszem Brutust?
Már döntöttem.
Az a kutya megvadult.
Elmegy, vagy különben...
Különben micsoda? Figyelj ide.
Teljesen vétlen volt abban, ami tegnap este történt, Fran.
Ó, vélten!
Brutus egy kedves, szeretetreméltó, intelligens állat!
Hallgass, te idióta! Figyelj, Fran!
Üljünk le és beszéljük meg szépen nyugodtan!
Jó reggelt, Brutus!
Korán keltél, nemde?
Te csináltad ezt a rumlit?
Szégyellhetnéd magad.
Nem szabadna ilyet enned.
Nem tesz jót neked.
Úgy tűnik, jó kis buli volt.
Hé, mit csinálsz, elvesztettél egy csontot vagy ilyesmi?
Gyerünk! Gyere le!
Nincs ott semmi a számodra.
Ügyes fiú!
Bocs, haver!
Bármit is akartál, most már nincs többé.
Gyerünk már! Nincs időm játszadozni.
Hé! Mi van veled?
Én vagyok az, Eddie!
Mondd, mi bajod van?
Beteg vagy, vagy mi van?
Hagyd már abba!
Garrison úr!
Nyugodj meg, jó?
Garrison úr!
-Eddie, mi a baj? -Hívja vissza a kutyáját!
-Elment az esze! -Brutus, vissza!
-Kérem, asszonyom, tegyen valamit! -Mark!
-Csak szemetet ürítettem. -Mi baj?
-Brutus megtámadta Eddie-t. -Megtámadta Eddie-t!
Gyere ide, Brutus!
Brutus, mi van veled?
-Mit csinálsz? -Mi az, Mark?
Nézze, Garrison úr. Önök kedves emberek,
de ezt nem kell elfogadnom.
-Elég volt! -Sajnálom, Eddie.
Biztosan van valami oka.
-Brutus, gyere ide! -Mark!
-Hallasz valamit? -Gyere ide!
-Mi a baj, fiú? -Hol van Chloe?
-Eddie, látta Chloe-t? -Nem láttam.
Chloe? Chloe?
-Hé, ugye nem gondolja... -Tartsa Brutust, Eddie.
-Tartsa meg! -Mark, légy óvatos!
Mark! Mark!
Mark, légy óvatos!
Mark?
Ott van Chloe, Mark?
Nem tudom.
-Szegény Chloe! -Nézzenek oda!
Jól van.
-Jól van, Fran. -Nézzenek oda!
Szegény kicsikém.
Hé, tudják mit?
Fogadok, Brutus ezért nem engedett be a kocsiba.
Tudta, hogy a kicsi odabent van.
Nagyon úgy tűnik, nem igaz?
Szegény Brutus. Fogadok, hogy a dilis apád
elfelejtett enni adni neked.
Gyerünk. Adok neked pár tojást.
A mindenit!
Ó, elnézést!
Oké. Öt perc szünet.
Gyertek lányok!
Gyertek! Gyerünk!
Gyertek!
Itt van az én gyönyörű Chloém.
Igen. Igen. Mi a helyzet?
Te is akarsz egy képet, mi?
Erről van szó?
Ó, leszállnál végre? Te nagy...
Fran, csak szeretetre vágyik.
Gyere ide, Brutus! Gyere!
Gyere ide!
Mark, meg kell tanulnia, hogy ő nem egy öleb.
Nem lesz nyugalom ebben a házban,
amíg rá nem jön, hogy ő nem egy tacskó.
Nem hiszem, hogy ő azt hiszi, hogy...
Tudod, Fran, igazad lehet.
Menjetek, lányok! Nyomás! Menjetek!
Szétszóródni! Szétszóródni!
-Mi van nálad? -Ez a kutyás könyv.
Megmutatom Brutusnak ki is ő.
-Ó, Mark. -Nos, ez a mi hibánk.
Sosem mondtuk neki.
Erre figyelj oda, Brutus.
Ez nagyon fontos.
Brutus, figyelj ide!
Nézd!
Ez egy tacskó.
Látod? Ők tacskók.
Te nem vagy tacskó és soha nem is leszel az.
Nem, nem.
-Tacskó, fúj! -Komolyan.
Ne ragadtassuk el magunkat ennyire.
Csak csináld velem, oké?
Most pedig maradj velem, Brutus!
Figyelj, oké?
Most pedig...
Ez vagy te, Brutus.
Egy dán dog.
Tacskók, nem. Dán dogok, igen.
Egy dán dog vagy.
Nézd meg ezt!
Látod? Ennyi volt az egész.
Csak meg kellett mutatni!
Ehhez mit szólsz?
Tudod, csak egy pillantást vetett a képre;
egy pillantás, és tudtam, hogy... -Mark.
Még mindig azt hiszi magáról, hogy tacskó.
„Tacskó, fúj!
Dán dog, igen.”
-Igen. -Szegény Mark.
Lábhoz, haver.
Brutus, lábhoz!
Ha azt mondom, lábhoz, akkor lábhoz!
Lábhoz!
Nos.
Ki vezet kicsodát?
Helló, doki!
Jól van. Lábhoz, Brutus! Mellém!
Hé, mi Chloe diagnózisa?
-Chloe-nak kiütései vannak. -Kiütései.
Lám, lám, lám.
A felesége az hitte, hogy skarlát,
de ez csak egy kisebb bőrirritáció.
-Semmi gond. -Igen.
Ez a kutyakiállítás gúzsba kötötte.
Remélem, túléli a következő hat napot.
Remélem, én is.
Jól van, Brutus.
Maradsz!
Mit szól hozzá? Kér egy italt?
Nem, köszönöm. Nem kérek.
Brutus, hadd nézzelek meg.
Én mondom neked, egyszerűen csodálatos vagy.
Remek formában tartotta, Mark.
Mire megtanítom az engedelmességre,
ő tart formában, én mondom.
Finom vonalak, szép szögletes fej.
Úgy nőtt fel, ahogy gondoltam.
Remek kiállítási kutya.
-Ugyan már, doktor úr. -Nem, komolyan gondolom.
Szeretnék vele dolgozni, ha engedi.
-Nem, nem. -Megtanítom az illemre,
-a fegyelemre. Nos? -Nem.
Egy a családban elég, doki. Valójában ez is túl sok.
Csak tanuljon meg úgy sétálni a pórázon,
hogy ne rángassa ki a karomat a helyéről.
Maradjon egy kicsit!
Szeretném, ha megnézné, nem csinálok-e valamit rosszul, oké?
Jól van, Brutus. Lábhoz!
Mit szól hozzá?
Doktor úr?
Pruitt doktor?
Pruitt doktor, elvihetném Chloét sétálni?
-Hát persze. -Nos, tudja, az irritáció miatt.
Lehet, hogy allergia.
Talán valami itt a környéken.
Biztosíthatom, Garrison asszony, semmi komoly.
Lábhoz! Lábhoz!
Ülj le!
Gyerünk, Brutus. Ül!
Mark!
Mi a fenét csinálsz?
Nos, képzem.
Ülj le! Ülj le!
Ó, tényleg!
Hogy érted azt, hogy "Ó, tényleg"?
Nos, hát Brutus... Hát, tényleg!
Amikor ilyen hangsúllyal mondod, hogy „tényleg”,
akkor tényleg komolyan gondolsz valamit.
Ó, Mark. Ne légy ilyen érzékeny.
Csak annyi, hogy Brutus egy kedves, esetlen ökör,
és nem hiszem, hogy sokat kéne várni tőle,
ennyi az egész.
Gyere, Chloe!
Lábhoz!
Még találkozunk.
Doktor úr!
Megegyeztünk.
Készítse fel a bemutatóra!
Ó, várjon, Mark!
Addig már csak hat nap van hátra.
Várjon egy percet! Ez a maga ötlete volt.
Azt mondta, hogy elég jó.
Igen, tudom, de...
Mi van a kék szalaggal, amit említett?
Nem, nem. Az lehetetlen.
-Lehetetlen. -Akkor megcsinálja?
-Dehogynem. -Rendben.
Még valami, doktor úr.
Ne mondja el a feleségemnek, jó?
Mark, ilyen körülmények között nem mondanám el senkinek.
Még anyámnak se mondanám el.
Jó éjszakát, Brutus!
Brutus!Jól van.
Brutus, érted... Várj... várj egy percet!
-Rendben. -Most, emlékezz!
-A pórázt az egyik kezében tartja. -Igen.
És a legfontosabb dolog az, hogy ön irányítja a kutyát.
-Értem. -Akkor próbáljuk meg!
-Szépen és könnyedén, jó? -Oké.
Brutus, lábhoz!
Tartsa, tartsa, tartsa!
-Tartsa már meg! -Szépen és könnyedén, mi?
-Mark, ha... -Tartsd kordában a kutyát!
-Így igaz. -Mindig.
Képes rá.
Marad!
Nos, mit gondol, doktor úr?
Nem tudom. Nem tudom.
Nem elég következetes.
Büszke tekintetének kéne lennie, egy dán tekintetnek.
Néha remek, aztán meg mintha elveszítené a karakterét.
Nos, ez a tacskók hatása.
Mindig azt hiszi, hogy egy közülük.
És így már csak ki kell találnunk,
hogyan győzzük meg arról,
hogy ő egy dán dog.
Így igaz, doktor.
Holnapig.
-Tartsa nyugton, rendben, Mark? -Persze, doki.
Biztos, hogy Fran nem fog bejönni ide?
Igen. A tacskók az épület
másik szárnyában vannak.
A túloldalon. Értem.
Nyugi, fiú. Nyugi!
Maradj nyugton, jó? A fenébe is.
Nyugodj meg, fiam!
Kutyák ők is, akárcsak te.
Nos, lássuk csak! Lássuk csak!
Igen. Készen állsz, amennyire csak lehet, Brutus.
-Doki, bukjon le! Gyorsan! -Mi? Mi az?
-Bukjon le! -Mi a baj?
Ez Fran.
Mit keres itt?
-Nem tudom! -A tacskóknál a helye.
Ó, köszönöm.
Ez közel volt.
Nos, nem sokáig tud majd elbújni előle.
Csak míg megnyerjük a kék szalagot.
Ennyit szeretnék.
A dán dogokat a ringbe, kérem!
A dán dogokat a ringbe!
Nos, itt a lehetőség.
Igen. Köszönöm, doktor.
-Sok sikert, Mark! -Köszönöm.
Fel a fejjel, fiú!
Itt jönnek.
Csodálatos!
Utolsó tanács, doktor úr?
Nem. Innentől magára számíthat.
-Sok szerencsét! -Ettől tartottam.
Helló!
-Mark! -Rendben, doktor úr.
Vezessék fel a kutyákat, kérem!
Lábhoz!
Elnézést!
Szép kutya.
Nézd, kedveském!
Ezek dán dogok.
Fel, fel, fel, fel, fel!
Fel, Brutus, fel! Állj fel!
Gyerünk!
Gyerünk, pajtás!
Állj fel!
Egy pillanat!
Mindenki állj!
Ez a kutya beteg vagy fáradt?
Nem, nem, nem.
Ez... ez csak lámpaláz.
-Lámpaláz. -Igen, igen.
Értem.
-Mi történt vele? -Nem tudom.
Biztos azt hitte, hogy megint tacskó lett.
Állítsák a kutyákat sorba, kérem.
Fel a fejjel, fiú!
Mark. Mark!
Nincs értelme itt lenni.
Most már haza is mehetek.
Nem, nem. Ki kell tartania.
Hé, nézze csak meg! Doki?
Na, ezt nevezem én dán dognak.
Kössünk üzletet!
Mi lenne az?
Nem fogom kidobni, ha elmondja, hogyan csinálta.
-Mit csináltam? -Kicserélte a kutyákat.
Kicserélni... Hogy képzeli?
Elhiggyem, hogy ez ugyanaz a kutya?
Nos, egy kicsit nekem is nehéz elhinnem.
Ne aggódjon, Mark!
-Remekül csinálja! -Hé, doki!
Ettől idegroncs leszek.
Mi ütött Brutusba egyébként?
Hát, épp most pillantotta meg
azt a másik dán dogot ott, azt a nőstényt.
Arra vár, hogy megítéljék a fajta legjobbjának.
Úgy érti, hogy csak azért, mert látta őt...
A kutyák olyanok, mint az emberek.
Egy nő kell ahhoz, hogy egy fickó mutogatni akarja magát.
Igen. Hát, most aztán tényleg felvág, nem igaz?
-Igen. -Jól van. Ez az.
Maga.
És maga.
-Mi? -Vezessék fel megint a kutyájukat!
Mindketten.
Igen, uram.
Lábhoz, Brutus!
Futólépés!
-Nos, az összes... Tényleg, én... -Nagyon sajnálom. Elcsúsztam.
Ennyi elég.
-Ennyi elég! -Igen, uram.
Első látásra félrevezetett.
-Gratulálok! -Köszönöm.
Remek kutya.
Csak várjanak ott!
-Gratulálok! -Nagyon köszönöm.
Köszönöm. Köszönöm.
Ó, ez az én fiam!
Tudtam. Mindvégig az öné volt.
Köszönöm, doki. Megcsinálta. Jó kutya.
-Brutus, büszke vagyok rád! -Nem nagyszerű?
Figyeljen! Fogja meg, jó?
Tessék. Tartsa meg nekem Brutust!
Miért? Hova megy?
Megkeresem Frant és az aranyos kis orra alá dörgölöm.
-Oda megyek. -Nem, nem.
Nem mehet el most.
Miért? Nyertem, nemde?
De csak a kanok közt.
Most ezzel a szukával kell
megmérkőznie a fajtagyőztes címért.
Nézze! Én megkaptam, amit akartam.
-Tessék, vegye át tőlem. -Van egy... De, Mark!
Megfogná, kérem?
Köszönöm szépen.
Hé, Fran!
Mark! Hát eljöttél!
De még mennyire...
Ezt semmiért sem hagynám ki.
Ne dörgöld az orrom alá!
-Mit? -Nos, láthatod.
Második hely, azok után, amin keresztülmentem.
Azok után, amin keresztülmentél miattam.
Én... nagyon sajnálom, Fran.
Komolyan.
Nem, Mark. Te bocsáss meg.
Mindenért.
Miért nem megyünk haza?
Nem szeretem a nyilvános gyónást.
Igen.
Menjünk haza!
-Mi az? -Mire gondolsz?
Mark, te rejtegetsz előlem valamit?
Ez egy... Ott vettem fel.
Mark, ez egy kék szalag! Nagyon értékes.
Nem veheted csak úgy fel!
Tedd vissza, ahol találtad!
-Fran... -Munkásosztály.
A győztesek legjobbjait a ringbe, kérem!
A győztesek legjobbjait.
Hé, nem gondolod, hogy...
-Gyere! -Mark!
-Ne, gyere!
Mark, Mark! Mit csinálsz... Mark!
Brutus?
Meglepődtél?
-Fajtagyőztes. -Csak felfelé, doki!
Mark, sosem mondtad!
Sajnálom. Gyerekes voltam.
Aztán mikor nem nyertél,
nem volt szívem elmondani.
Ó, te édes, csodálatos srác! Szeretlek!
Csendben maradsz és figyeled a testvéred?
Tudod, Mark, kár, hogy Brutus nem
teljesített jobban a munkacsoportban.
A harmadik hely is jó volt. Megvan a tökéletes szett.
A legalsó helyezéstől a legfelsőig. Hogy néz ki?
Tökéletes!
Mark, hol van a másik kék szalag?
Odaadtam Pruitt doktornak.
Megérdemelte.
Drágám, sajnálom,
hogy ilyen csalódást okozó napod volt.
Ne butáskodj, Mark!
Legalább jobban végződött, mint ahogy kezdődött, nem?
-Állapodjunk meg valamiben! -Miben?
Nincs több kutyakiállítás.
Rendben. Nincs több kék szalag.
Nincs több kék szalag.
Én dolgozom, te vezeted a házat.
Rendben.
Csak egyszerű, hétköznapi kutyákat fogunk nevelni.
Többek között.
Brutus!
Maradj csendben, jó?
Mark, csak álmodik.
Igen.
Fogadni mernék, hogy az elbűvölő
pöttyös kislányról.
Gondolod, hogy tényleg ezért nyert, Mark?
Gondolod, hogy a nő jelentette a különbséget?
Drágám, mindig a nők jelentik a különbséget.