KVINNEN I SANDEN
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com
Så forferdelig.
Foretar du en inspeksjon?
En inspeksjon?
Nei, ikke egentlig. Foregår det en inspeksjon?
Vel, i så fall forstyrrer du ikke.
- Jeg samler biller. - Hva sa du?
Insekter. Jeg samler insekter.
Jeg spesialiserer meg på insekter som bor i sanden.
Så du kommer ikke fra prefekturstyret?
Prefekturstyret? Sannelig ikke.
Jeg er lærer.
Er du lærer?
Der ser man.
Dokumenter vi bruker for å holde kontroll hverandre:
Kontrakter, førerkort, ID-kort, brukstillatelse, -
- kjøpsavtaler, sertifikater, registreringsbevis, lisenser, -
- fagforeningskort, attester, verdipapirer, gjeldsbrev, -
- midlertidige tillatelser, inntektsopplysninger, -
- oppbevaringsbevis, til og med stamtavler.
Er det alle dokumentene?
Har jeg glemt noen?
Både menn og kvinner-
- er slaver under sin mistro mot andre.
For å forsikre seg om deres uskyld, stiller man nye krav.
Ingen kan si hva det siste papiret blir.
Det later til å finnes uendelig med dokumenter.
Du kritiserte meg for at jeg stilte spørsmål ved for mye, -
- men det er fakta som taler for seg selv.
Lærer?
- Ja, hei. - Hva skal du gjøre nå?
Gjøre? Jeg tenkte å reise tilbake i morgen.
Men den siste bussen har gått.
På den måten.
Det må finnes et sted der man kan overnatte.
Her i landsbyen?
Nei, men kanskje ved motorveien?
- Skal du gå til fots? - Jeg har det ikke travelt.
Det behøver du ikke.
Hvis du vil, kan jeg snakke med dem.
Som du ser, er det en fattig landsby, men hvis det ikke gjør deg noe...
Sier du det? Det var vennlig. Gjerne det, takk.
Jeg slipper å stresse om morgenen, og jeg bor gjerne hos vanlige folk.
Tusen takk!
Se opp, det er dype hull på begge sider.
Hallo, din gamle kjerring!
Hva driver du med? Du har en gjest!
Trinnene er ved siden av ballene.
- Er du sikker? - Rolig. Det er ikke noe fint hjem.
Ja, i så fall...
En taustige?
Ja, vi er langt ute på landet. Det er du ikke vant til, hva?
- Dette ble et ordentlig eventyr! - Hold kroppen inntil tauet.
Og hold deg godt fast.
Hvis du ser opp, får du sand i øynene.
Vær så god, denne veien.
- Vær så god. - Takk for gjestfriheten.
- Jeg lager middag med en gang. - Så fint.
- Men kan jeg ta et bad først? - Jo, men...
- Nei, det trengs ikke. - Du får vente til i overmorgen.
I overmorgen? Det går dessverre ikke.
- Jeg har bare fri i tre dager. - Jeg ber om unnskyldning.
- Bare en lampe? - Det holder. Jeg er straks ferdig.
Det er vanskelig uten strøm.
- Vær så god. - Takk.
Skjell og fisk. Det ser godt ut!
Mat laget med lokale ingredienser er det beste.
- Hva er det til? - Sanden siver inn.
Hvorfor?
Er taket ødelagt?
Nei, det er som med nylagte tak.
Hva skyldes det?
Det er verre enn barkebiller.
Barkebiller?
Ja. De som lager hull i tømmer.
Ja vel, du mener termitter.
Nei! De er så store og har harde skall.
- Kan det være trebukk? - Trebukk?
Den er rødaktig og har lange antenner.
Nei, denne er bronsefarget, og liten som et risgryn.
Da må det være en barkbille.
Til og med en stor bjelke på denne størrelsen kan angripes og råtne.
- På grunn av barkbillene? - Nei, jeg snakker om sanden.
- Hvordan kan sanden forårsake det? - Kanskje den tiltrekker seg fukt.
Det stemmer ikke. Sand er tørt av naturen.
Men den får faktisk ting til å råtne.
Ikke tøys med meg nå! Det er bare sunn fornuft.
En ørken er bare sand fordi at det er tørt.
Har du noensinne hørt om en fuktig ørken?
Unnskyld, men kan jeg få litt te?
Men råtner gjør det faktisk.
Noen sa at hvis man lar sand ligge på et par nye tresko, -
-råtner de på to uker.
For noe tullprat!
Treet råtner, og sanden også.
I innertaket på et begravd hus fant man jord så næringsrik-
-at man kunne dyrke agurker.
Ja vel, hvis du sier det, så.
- Vil du ha mer? - Nei takk.
Takk for maten.
Dette er forferdelig!
Når det blåser mye, -
- kan det bli over en halv meter med sand på en natt.
Se, til og med madrassen er fuktig.
- Hvor er de andre? - Hva?
- Familien din? - Nei, jeg bor alene.
I fjor slukte en storm mannen min og datteren min.
Slukte?
Sanden fosset ned. Det drønnet som en foss.
Han ble redd for hønseburet og gikk ut.
Begravde sanden ham?
Det var en fryktelig storm.
Så forferdelig.
Virkelig grusomt.
Det er sanden.
- Er du her for å forske? - Ja.
Ja visst, ja... Er det noen insekter som ligner denne her?
Den kalles cicindela japonica.
Her har vi den.
Jeg er her for å fange et eksemplar av denne familien.
Det fins mange varianter.
Hvis jeg finner en ny type, får jeg kanskje navnet mitt i en feltbok.
Det er det eneste jeg kan, å fange insekter i halen.
Hallo! Vi er her med hjelperens verktøy.
Jaså, det bor altså flere her likevel?
Så morsom du er!
Men han nevnte en 'hjelper'.
Ja... Han mener deg.
- Meg? Hvorfor det? - Ikke noe å tenke på.
Det må være en misforståelse.
Herre, vil du bruke lyset mer?
Ja, det hadde vært fint hvis jeg får det.
Det går bra. Jeg er vant til arbeidet.
Det er skittent!
La være.
- Skal jeg hjelpe til? - Nei. Det føles feil første dagen.
'Første dagen?' Nå snakker du sånn igjen.
Jeg skal bare bli over natta.
- Skyfler du alltid sand om natta? - Ja, da er sanda fuktig.
Det gjør det lettere å arbeide.
- Hallo! Vi har firet ned tauet. - Ok, takk!
Nå kommer den!
Jeg skal hjelpe deg.
Klar!
Dra den inn.
Klart!
De jobber også hardt.
Det er stor lokalpatriotisk stemning her i byen.
Hva slags stemning, sa du?
Kjærlighet til hjemstedet vårt.
På den måten! Det er jo helt utmerket.
- Hvor lenge arbeider du? - Fram til morgenen.
- Til morgenen? - Sanden hviler ikke.
Klart!
Det er helt ødelagt!
Merkelig... Trinnene er borte.
Frue...
Vil du være så snill og våkne?
Unnskyld, men kan du ta fram stigen? Den er ikke der lenger.
Jeg vil gjerne reise.
Jeg har bare fri i tre dager, så jeg vil benytte dem godt.
Vent nå...
Det var jo en taustige!
Den må fires ned ovenfra.
Pokker også, de har lurt meg!
Jeg beklager.
Beklager? Hva mener du?
- Jeg spør hva du mener! - Jeg beklager.
Det forklarer ingenting!
Jeg har et arbeid, så jeg må benytte meg av fridagene.
Men du har vel forstått?
Forstått? Hva skal jeg forstå?
Det skal jeg si deg...
Det er ikke enkelt å leve her som ensom kvinne.
Hva har det med meg å gjøre?
Nordavinden kommer snart. Det er fare for sandstormer.
- Skal du holde meg fanget? - Jeg er veldig lei for det.
Er dette en spøk? Jeg er vel ikke hjemløs?
Jeg har en ansettelse og er registrert i byen.
Dere får problemer når jeg blir meldt savnet.
Å holde folk fanget er en alvorlig forbrytelse.
Hvis jeg skyfler sand for sakte, vil huset mitt begraves.
Da får det vel bli begravet! Du kan ikke dra meg inn i dette!
Hvis det hender, er neste hus ille ute.
Jeg bryr meg ikke om alle sammen blir begravet.
Hvordan kan dere...?
Hvorfor blir dere igjen på et så elendig sted?
Du kan ikke være klok!
Hør her, du skylder ikke de landsbyboerne en døyt.
Jeg ser ikke noe edelt i dette.
Hvis de bekymrer seg for sanden, får de finne en teknisk løsning...
De har regnet ut at det er mye billigere på denne måten.
Blås i det! Tilkall den som bestemmer!
Jeg skal fortelle ham hva slags idioti dette er!
Hva venter du på?
Det må vel gå an å kontakte dem?
Banke på et oljefat eller noe?
Hvorfor sier du ingenting?
Det burde ikke være umulig.
Jeg kan følge sandens naturlige helning.
Faen også.
Hva er det for en lyd?
En liten bjelle
Hva er det for en lyd?
En demons stemme
Hva er det for en lyd?
Er du våken, min herre?
Hvordan har du det?
- Sånn tålelig. - La meg tørke deg på ryggen.
- Stopp, det gjør vondt! - Gjør det vondt?
Naturligvis.
- Skal jeg massere deg? - Jeg har kanskje brukket noe!
Hvis du vil hjelpe meg, kan du tilkalle en lege.
- Er ikke underklærne mine tørre? - Du bør ikke sove med undertøy.
Hvorfor ikke?
- Du vil få utslett av sanden. - Utslett?
Sanden tiltrekker seg fukt.
Vær stille! Ikke kjemp imot!
Du får holde ut dette en stund.
Nå har vi begge blitt lurt. Som man reder, ligger man.
Mennesker er ikke hunder.
Man kan ikke lenke dem fast.
Hallo, hva er det som foregår?
- Frue, skynd deg! - Vi venter!
Dra meg opp! Ellers slipper jeg ikke taket.
Hun er bundet fast der inne. Dra meg opp hvis dere vil redde henne.
Ikke ennå.
Jeg har ikke tapt ennå.
Kampen har så vidt begynt.
De kommer ikke til å få det enkelt.
Det er ikke noe å være redd for. Jeg har overtaket på fienden.
Det er egentlig en interessant opplevelse.
Kanskje jeg kan skrive om det når jeg kommer tilbake.
Det er sprit.
Se. Så omtenksomt at de vil at jeg skal skåle for seieren på forhånd.
Jaså, et statskupp?
Folk kan ikke holde seg i ro.
- Skal jeg tenne en røyk til deg? - Nei.
Jeg blir tørr i halsen av å røyke.
- Vann, da? - Ikke ennå, takk.
Du trenger ikke å være sjenert.
Jeg har ingenting personlig imot deg.
Gjør det vondt?
Vi må spare på det.
Rasjonene kommer bare en gang i uka.
- Rasjonene? - Ja.
Bare til hjem der det bor en mann. Byrådet betaler for dem.
Jeg vil gjerne vite...
Har dette hendt andre før meg?
Vi har jo så lite folk.
- Hvem andre har blitt tatt til fange? - La meg se...
I begynnelsen av i fjor høst var det en postkortselger.
Han sa at han jobbet for et firma som lager postkort til turister.
- Noen flere? - I år har det vært...
En student som gjorde en undersøkelse.
Tre hus herfra. Folk sier at han er der ennå.
Så de firer ikke ned stigen for ham heller?
De unge vil ikke bli boende i landsbyen.
Det er jo bedre lønn i byene.
Kinoer og restauranter er åpne året rundt, ikke sant?
Dette er latterlig!
Hva er det? Gjør det vondt?
Vil du være så snill og klø meg bak høyre øre?
Sånn?
Unnskyld, men kan jeg få litt vann?
Vann, vær så snill! Jeg ber deg!
Dette er alt som er igjen. Når kommer neste rasjon?
Nå holder det! Ta det rolig!
Vær stille! Dette er din egen feil!
Skal jeg knyte opp?
Men bare så du vet det, jeg gjør det ikke av medlidenhet.
Jeg er bare lei av å se ditt sørgelige ansikt.
Men jeg har ett vilkår:
Du får ikke bruke spaden uten å be om lov. Kan du love meg det?
Ja, det lover jeg! Jeg lover hva som helst!
Hvis jeg lider, får du også lide.
Tenk grundig igjennom din situasjon.
Hvor skal du?
Flykt!
Er det ingenting å gjøre?
Det er fordi at vi ikke har skyflet sand på to netter.
Vannet! Jeg snakker om vannet! Er du ikke tørst?
Jeg slapp deg tross alt løs. Du kan vel samarbeide litt?
Jeg sier jo det, hvis vi bare begynner å arbeide...
Ikke tull!
Hvem har rett til å tvinge på folk så elendige vilkår?
Man bør bruke mennesker der de gjør mest nytte.
Jeg er lærer og har en del kunnskaper.
De burde i det minste utnytte meg til noe bedre.
For eksempel kan man-
- tenke på hvordan man kan utnytte sanddynenes sjarm.
Faktum er at min fascinasjon for sanden var det som lokket meg hit.
Jeg mener det.
Jeg gjetter at det var derfor postkortselgeren var her.
Lag en annonsekampanje, og utvikle området til et turiststed.
La sanden bli deres venn i stedet for deres fiende.
Men for å være et turiststed, må man vel ha varme kilder?
Ja, det var bare et eksempel.
Kanskje man kan dyrke særskilte avlinger som vokser i sand.
Ja. Ungdomsforeningen prøver en del slike ting.
For eksempel peanøtter og tulipaner.
Tulipanløkene skal ha blitt så store-
- at de ble vist fram ved en tevling i Tokyo. Herren har sikkert sett...
Nå holder det!
Man kunne trene en ape til å utføre dette arbeidet.
En ape?
Du kommer til å bli dårlig.
Det føles som om åndedrettet mitt brenner.
Det er til ingen nytte.
Hvis sanden vil...
kunne den sluke byer, eller til og med hele land.
Kjenner du til den romerske byen Sabratha-
- og byen som Omar Khayyam skrev om?
Begravet av sandkorn mindre enn en millimeter store.
De hadde ikke en sjanse.
Det nytter ikke å kjempe imot.
Det er nytteløst!
Hva gjør du?
La være!
- Jeg skal bygge en stige! - Du må ikke gjøre det!
Skal jeg børste bort sanden?
Men... alle kvinnene i byen er vel vakrere enn jeg?
Tullprat!
Gi meg den.
Faen...
Blodet mitt kommer til å råtne!
For et skittent knep!
Hva skal jeg gjøre?
Hjelp meg! Blodet mitt kommer til å råtne!
Jeg sier jo det, hvis vi bare begynte å arbeide igjen...
Ok, jeg gir opp!
Dere vinner!
Hva har skjedd, min herre?
Vann! Vi har fått vann!
Det er min tur...
Slipp ned din venstre hånd.
Hvis man bare løfter med høyre, blir man ikke like trett.
Jeg har sovet for lite.
Du får hvile deg hvis du vil. Du er ikke vant til det ennå.
Hvis jeg sprutet inn sement i musklene mine, -
-ville det nok føles sånn.
Man blir trett når man ikke er vant.
Jeg tviler på at jeg vil bli vant til dette.
Jo, da, det gjør du.
Men jeg forstår ikke...
Syns ikke du at dette arbeidet er meningsløst?
Skyfler du sand for å leve, eller lever du for å skyfle sand?
Nei, det er kanskje ikke like morsomt som Tokyo.
Jeg snakker ikke om Tokyo!
Hvordan kan du finne deg i å være fanget sånn?
Fordi at dette er mitt hjem.
I så fall burde du kreve dine rettigheter.
For min egen del prøver jeg bare å holde ut til redningen kommer.
- Redningen? - Ja, det er klart.
Hvis jeg er borte i en uke, vil de sjekke hjemme hos meg.
De vil se boka der jeg etterlot oppslagene, -
-og finne myntene i jakkelomma mi.
Da må de bli mistenksomme.
Hvis ikke du sier fra, må du leve hele livet sånn.
Men de ligger jo begravet her.
- Hvem da? - Min mann og min datter.
Så du mener... at hvis vi graver dem opp, så kan du dra?
Jeg kan hjelpe deg. Du vet vel at du kan be dem om å fire ned stigen?
Det er ingenting for meg å gjøre der ute.
- Du kan rusle rundt. - Rusle rundt?
Ja visst! Det er herlig å kunne rusle fritt.
Blir man ikke trett av bare å gå rundt uten mål?
Slutt å spøke! Hunder blir gale hvis de alltid er lenket fast.
Og vi er mennesker!
Men hvis det ikke var for sanden, -
-ville ingen bry seg om meg.
Er det ikke sånn? Selv ikke du.
- Se, her er en. - Som du skremmer meg!
Det var på grunn av disse at jeg kom hit til å begynne med.
Det er billen jeg fortalte om.
- Har du en saks? - Saks?
Jeg vil bare låne den. For å klippe skjegget.
Jeg tror at jeg har en.
- Jeg vet ikke om den duger. - Den er veldig rusten.
Det er sand overalt.
- Det går ikke med denne. - Ikke det?
Nei, slett ikke.
Skal jeg be om en barberkniv når de kommer med rasjonene?
Kjenn selv! Sanden havner i skjeggstubben og river.
Ja, sanden ødelegger virkelig alt, ikke sant?
Hallo! Opp med farta!
Ok! Takk!
Hvor er mannen din?
- Vondt i magen. Han har nok fryst. - Har han fått for mye elskov!
Klart!
- Skal jeg hjelpe deg med badevannet? - Det trengs ikke. Jeg er for trøtt.
- Men jeg føler for et bad. - Nei, du er jo syk.
Jeg er helt svett.
Jeg svetter om natten. Det går ikke an å sove sånn.
- Jeg kan vel koke opp vann. - Jeg hjelper til.
Det trengs ikke.
- Hva tenker du på? - Ingenting.
Jeg kan ta et bilde av deg. Still deg der.
- Nei, jeg vil ikke. - Hva, da?
Smil.
Bra.
- Du vil hjem, ikke sant? - Hvordan det?
En radio ville kanskje få deg i bedre humør.
Man får vite hva som skjer i verden.
Det blåser jeg i.
Du får vite hva som skjer i Tokyo.
Jeg begynte å samle på insekter for å komme fra bort slike dumme ting.
Sammenlignet med det meningsløse livet, -
- er tanken på å få navnet mitt i en bok i alle fall noe gripbart.
Men det hadde vært et hyggelig tidsfordriv å ha en radio.
Ok, jeg forstår.
Skal vi gjøre det slutt på resten av spriten?
- Men du er jo syk. - Du kommer til å sove godt.
Jeg er søvnig nok uten å drikke noe.
Ikke vær på den måten!
Nei, jeg kan ikke drikke.
Ingen fare. Jeg er bare i humør til det.
- Vannet er nok ferdig. - Vent nå!
Hva går det av deg?
Kom igjen, bunnen opp!
Så deilig med et bad!
Så slemt å tvinge meg til å slite når jeg er så trett.
Hjelp!
Kan noen hjelpe meg?
Hallo! Hjelp!
Her. Ta tak i denne.
Kan dere dra meg opp med dette tauet?
Nei, sannelig! Vi kan ikke dra deg opp som en rot.
Vi skal grave deg ut. Grip tak i denne planken.
Det var heldig at vi kom forbi i tide.
Her er det mye kvikksand. Selv ikke hundene kommer hit.
Hvor mange er det nå som har falt nedi her?
Det er vandrere og andre som ikke vet at de fins.
Man finner nok noe verdifullt hvis man graver.
To eller tre kameraer, sikkert.
- Vær stille. - Unnskyld.
Skal jeg lage te?
- Hva er klokka? - Jeg vet ikke.
Kanskje rundt halv ni.
- Jeg mislyktes. - Ja.
En fullstendig fiasko!
Har du en...
kone?
I Tokyo?
- Det har du ikke noe med. - Nei.
Men det var synd.
Hvis jeg hadde klar det, hadde jeg kjøpt en radio og sendt den til deg.
- En radio? - Det vil du vel ha?
Nei, det trenger du ikke.
Jeg kan gjøre litt arbeid hjemme og kjøpe en her.
Jeg mislyktes!
Skal jeg tørke av deg?
Jeg kjente ikke området, det var derfor.
Men etter hvert kommer de til å lete etter meg.
Jeg har vennene mine, fagforeningen...
Skoleledelsen og foreldreforeningen.
De kommer ikke til å la meg dø her.
Nå skal jeg vaske deg.
Hva er det?
- Mitt siste håp. - Ditt siste håp?
Det er en felle for kråker.
Jeg plasserer åtet her.
Når kråka tar åtet, suges den ned med sanden.
Men kråker er veldig smarte.
Når de er sultne, blir de dumme.
Hvorfor sier du at det er ditt siste håp?
Fordi at det er det.
Jeg vil feste et brev til kråkas bein og be om hjelp.
De kommer jo ikke. Det har snart gått tre måneder.
- Hvem, da? - Dine redningsmenn.
De tror nok at du har stukket av.
Stukket av?
Fordi at du ble lei av jobben din.
Det tviler jeg på.
Bankboken min er der fremdeles.
Jeg etterlot en oppslått bok på skrivebordet mitt.
Hvem som helst kan begripe det. Rommet formelig skriker 'hjelp'.
Hva har du der?
- Hva mener du? - I Tokyo.
Derfor sier jeg jo at du burde reise dit.
Jeg orker ikke dette.
Hallo, rasjonene deres!
Vent litt! Vent!
Kan dere ikke slippe meg opp litt iblant? En halvtime om dagen.
Jeg vil se havet.
Jeg lover ikke å rømme. 20 minutter, eller bare ti.
Jeg har oppført meg i tre måneder! Vær så snill, jeg blir gal!
Jeg tar det opp med byrådet og gir deg beskjed.
Takk! Dere kan selvsagt ha vakter.
Du arbeider flittig.
Hvis jeg lager tjue til, kan jeg tjene tusen yen.
'Oi, unnskyld.' 'Nei da, det er ingen fare!'
For noe tull!
Jeg nekter å dø som en hund.
Hvorfor snakker du om en radio? Snart er det ute med deg.
De tenker ikke på deg. Så mye forstår jeg.
Folk bryr seg bare om seg selv.
Du blir fullstendig utnyttet, og du bare logrer med halen.
Plutselig kommer de til å forlate oss her.
Det er ikke sant! Sanden er her.
Sanden? Til hvilken nytte er den? Den er roten til deres problemer.
- Den kan selges. - Til hvem?
Til byggeplasser i byen.
Det er ulovlig å bruke sand med så mye salt i.
Den selges svart. Halv pris for transport.
Prisen hjelper ikke når en dam eller en bygning kollapser.
Det er noen andres problem.
Ja, selvsagt er det andres problem. Selvsagt.
Men noen blir rike på slike svindler.
Man trenger ikke å stå på deres side.
Det er foreningen som kjøper og selger.
Og de behandler oss tross alt veldig bra.
Jeg kan sikte sanden.
Dette er som å prøve å bygge et hus på vann, -
-når en båt hadde vært klokere.
Det er så korttenkt.
De må ha et hus, ellers er de ikke fornøyd.
Men du vil vel også reise hjem?
Det er noe annet...
Selv om det bare er en løgn, -
-så hjelper tanken på morgendagen.
Å håpe at noe blir annerledes i morgen.
Jeg er redd-
-hver morgen når jeg legger meg, -
- at jeg skal våkne opp og være alene igjen.
Det gjør meg virkelig livredd.
Legg dem her.
Gjesten, du arbeider hardt, hva?
Hva gjør han her? De skal ikke fire ned tauet ennå.
Du sa at du ville se havet?
Ja. Kan dere la meg gjøre det?
Altså, det er ikke utenkelig.
Jeg ber deg. Jeg har lært meg en lekse.
Bare en time om dagen?
Men da må du gjøre det du vet.
Dere begge, mener jeg.
Her ute, der alle kan se dere.
- 'Det der?' - Akkurat.
Ja, det du gjør med kjerringa di.
Dette, du vet!
Vi har diskutert det. Alle går med på det hvis du gjør det.
- Hallo, opp med farten! - Hva venter du på?
Opp med farten nå!
Hva skal vi gjøre?
Det er noe tull.
Men det er likevel en sjanse.
Ikke bry deg om dem.
Men det trenger ikke å være en så stor sak.
Hva da? Vi er vel ikke perverse?
Kom igjen nå!
Nei...!
Hvilken rolle spiller det? Vi lever uansett som dyr.
Vær så snill, det holder om vi gjør det på liksom.
Din tosk!
Det er jo bare tull...
Vi stikker hjem!
Jævla tosk!
Hvordan har dette gått til?
Det er merkelig.
Det har ikke regnet en dråpe på over tre uker.
Det må være hårrørsvirkningen.
Jeg forstår...
Hvis jeg kommer på en god metode, slipper vi å bekymre oss for vann.
Fordampingen ved overflata trekker fukten opp under bakken.
Hele sanddynen blir som en pumpe.
Det er som om vi sitter på en sugepumpe.
Det hadde ikke vært umulig for meg å konstruere en bedre beholder.
DEN 22. NOVEMBER MORGEN (VOLUM)
KVELD (VOLUM)
Dette er forferdelig! Jeg får knapt puste.
Ja, det er snart desember.
Ok...
Skal du begynne med det der igjen?
Når det er kaldt og matmangel, er sjansen større for at den tar agnet.
Typisk menn.
Iblant vil jeg selv være den som rigger en felle.
Hvis radioen kommer snart, kan vi høre værmeldingen.
- Jeg er redd. - Hva?
Jeg graver ned denne mens vannet koker opp.
Bare en dag igjen...
Hallo?
Kan noen komme hit?
Nei, jeg vil ikke.
- Hva foregår? - Hun har smerter.
- Det er nok et barn. - Et barn?
- Siden når har du hatt det? - Oktober.
Gjør det vondt her? Føler du deg dårlig?
Og her?
Det kan være svangerskap utenfor livmoren.
- Hva vet du om sånt? - Han var hovslager for veterinæren!
Vi må tilkalle en lege.
- Han rekker nok ikke hit i tide. - Leger nå for tiden...
Be dem om å hente kjerra.
De er her.
Jeg er redd.
Har det sluttet å blåse?
Ja, det har roet seg ned ganske mye.
- Hva gjør vi? - Rull henne inn i madrassen.
Ok, sett i gang.
Legg en planke under henne.
Her er radioen.
Radioen har kommet.
Det er feil anledning.
Skal jeg åpne?
- Vil du ha den med? - Rull inn den også i madrassen.
Har du en planke?
Du kan ta en fra hylla på baksida.
Denne her under.
- Ok. - En, to...
Nå!
Nei... Jeg vil ikke.
Jo, altså...
Sa du noe?
Nei, det er det samme. En annen gang.
Jeg vil ikke...
Ok, du kan dra henne opp.
Jeg vil ikke.
Jeg vil ikke. Jeg vil ikke...
Dra henne inn hit.
Vær forsiktig. Ikke for fort.
- Dra den inn. - Vær forsiktig.
Det haster ikke med å komme vekk herfra.
Jeg har en returbillett med tomme felt for dato og reisemål.
Dessuten brenner jeg av lyst til å fortelle noen om vannbeholderen.
Og da er det vel ingen bedre å fortelle det til, enn landsbyboerne?
Hvis ikke i dag, så kanskje i morgen.
Jeg tror sikkert at jeg til slutt forteller det til noen.
Jeg kan tenke på en fluktplan dagen etter.
Tokyos familieregister Melding om savnet person
Navn: Jumpei Niki
Fødselsdag: 7. mars 1927
Savnet i over sju år
Registrert som forsvunnet
Slutt