Maria.
HALUTAAN ELÄVÄNÄ TAI KUOLLEENA
Poliisipäällikkö Dreyfus.
Niin, rakkaani.
Aioin juuri soittaa. Olen juuri lähdössä.
Minulla on juusto ja beaujolais.
Rakkaani. Anna lapsille minulta suukko.
Odotapa.
Vaimonne on toisella linjalla.
Kerro hänelle, etten ole paikalla.
Kyllä, rakkaani. Tulen luoksesi 20 minuutissa.
Monsieur Dreyfus. Katastrofi.
Ampumavälikohtaus Chateau de la Pierre Blanchessa.
Niin?
- Herra Ballon. - Ballon, se miljonäärikö?
Se on katastrofi.
Itse ampumavälikohtaus ei oikeastaan ole katastrofi.
Ilmoituksessa oli vähän tietoja, vain että joku on ammuttu ja osoite.
Tajusin vasta juuri, että se on Ballonin koti.
- Niin? - Joten tein kauhean erehdyksen.
Kenet sinä määräsit juttuun?
- Clouseaun. - Hyvänen aika.
- Komisario Clouseau. - Hyvää iltaa, herra.
- Mikä teidän nimenne on? - Henri LaFarge.
Kirjoita se muistiin.
- Oletteko hovimestari? - Päähovimestari.
Viivaa "hovimestari" yli ja kirjoita "päähovimestari".
Tässä on herra Ballon.
Tämä on suuri kunnia.
Anteeksi. Olen komisario Clouseau Sûretéstä.
Pyydän anteeksi ulkonäköäni. Jouduin pieneen onnettomuuteen.
Haluaisitteko kylpytakin?
En, en lainkaan. Tämä on vain pientä kosteutta. Se häviää pian.
Ilmoititte ampumavälikohtauksesta.
En minä. Maurice ilmoitti.
Hän vartioi Mariaa.
Minä olin silloin lentokentällä. Saavuin juuri.
Tietysti. Tuo ei ole tarpeen. Selvitän tämän jutun parissa sekunnissa.
Haluaisitteko tutkia ruumiin?
- Hyvin mielelläni. - Tännepäin, herra.
Tekö olette Maurice?
Herra Ballon sanoi, että vartioitte jotakuta.
Tämä kynä on laukaistu hiljattain.
- Ja te olette? - Maria Gambrelli.
- Olen komisario Clouseau. - Hyvää iltaa.
Katso mitä muuta löydät. Mitä sinä teet?
- Tarkistan asetta. - Tämä on minun pistoolikynäni.
- Tiedän. - Ota oma pistoolikynäsi esiin.
Tämä on henkilökohtainen kynäni.
Älä etsi täältä. Etsi ulkoa.
- Mitä te sanoitte? - En mitään, herra.
Hyvä on, te voitte mennä.
Olkaa hyvä.
Te löysitte ruumiin.
Onko se ystävänne?
- Onko teillä tietoa, kuka hänet tappoi? - Ei lainkaan.
- Hän tappoi miehen. - Se ei ole totta.
- Hän kiistää sen. - Valehtelee.
- Varokaa kieltänne. - Kuulin neljä laukausta.
Kuulitte neljä laukausta. Ette nähnyt neljää...
Anteeksi.
Ette nähnyt neljää laukausta.
Ette voinut tietää, kuka ne ampui.
- Ovi oli lukittu sisältä. - Mitä se todistaa?
Kun murtauduin sisään, löysin Miguelin tuosta ja Marian ase kädessä.
Se savusi vieläkin.
Oliko ase kädessänne?
- Ja savusiko se yhä? - Luulen niin, mutta...
En tiedä, miten se joutui sinne.
- Naurettavaa. - Minä päätän, mikä on naurettavaa.
- Ette kai sentään usko... - Minä uskon kaiken.
Enkä usko mitään.
Epäilen kaikkia.
Enkä epäile ketään.
Kerään tosiasioita, tutkin johtolankoja...
ja ennen kuin huomaattekaan, juttu on ratkaistu.
Tässä on paljon sellaista, mitä ei heti huomaa. Se on ilmeistä.
- Mitä te sanoitte? - En mitään.
Hyvä on. Voitte mennä nyt.
Mutta älkää yrittäkö lähteä. Tämän talon koko väki on epäilyksen alaisena.
- Kertokaa, mitä tapahtui. - Hän ei saanut avattua nappeja.
Mekkoni nappeja.
Sehän outoa, koska tässä mekossa ei ole nappeja.
Niitä ei ole siksi, että hän ei saanut niitä auki. Hän repi mekon päältäni.
- Hän kävi kimppuunne. - Voi ei.
Olisin auttanut, mutta hän ei malttanut odottaa.
Napit ovat todennäköisesti ympäri huonetta.
Hän oli niin kiihkeä. Intohimoinen espanjalainen.
Ja hän repi mekon päältänne?
Yhtäkkiä joku avasi oven. Miguel hyppäsi jaloilleen ja...
Sitten muistan vain, että Maurice tuli sisään ja löysi minut ase kädessä.
Tässä on jotain, mitä en oikein ymmärrä.
Mitä te ette ymmärrä?
En ymmärrä sitä, kun sanotte, ettette muista.
Minä olin kai tajuton.
Minulla on kuhmu.
Missä? Antakaa kun katson.
En tiedä, miten se tapahtui, mutta siihen koskee.
Ihanaa hajuvettä.
- Se on kylpyöljyä. - Onko?
En käsitä asiaa. Joku varmaan löi minua.
Olette kärsinyt lievän aivotärähdyksen tuon kyyhmyn lisäksi.
- Teillä on voidetta nenässä. - Ei se mitään.
- Se tarttui tuolta noin. - Olette aivan märkä. Sataako ulkona?
Tyhmä ajajani vain pysäköi liian lähelle suihkukaivoa.
Teidän pitäisi riisua nämä vaatteet. Saatte vielä keuhkokuumeen.
Niin kai saankin, mutta se on vain osa elämän rikkautta.
Me poliisit kestämme virantoimituksessa kaikenlaista,
mitä emme sietäisi yksityiselämässä.
Polttaisimmeko savut? Se rauhoittaa hermoja,
ja auttaa ajattelemaan selkeämmin.
- Ihanaa hajuvettä. - Se on kylpyöljyä.
Se tuoksuu silti ihanalta.
- Kiitos. - Se tuoksuu vieläkin.
- Mihin jäimmekään? - Kuhmuuni.
Saitte sen, kun joku löi teitä.
- Ainakin otaksumme, että teitä lyötiin. - Miten muuten se olisi tapahtunut?
Poliisivoimissa me otaksumme ensin ja otamme sitten selvää.
Niin me työskentelemme. Jos toimisimme päinvastoin...
Onpa täällä tunkkaista.
- Takkinne. - Se on takkini.
- Mutta se on tulessa. - Mitä?
Takkini on tulessa.
Hyvänen aika, minä palan.
Hän putosi ikkunasta.
Oletko kunnossa?
- Olen täysin kunnossa, kiitos. - Sitten voitkin mennä kotiin.
- Mennä kotiin? - Sinut vapautetaan jutusta.
Minä vastaan siitä nyt. Hyvää yötä, Clouseau.
Hyvää yötä.
- Olen pahoillani. - Senkin idiootti. Typerys.
Hyvä että pystyin hallitsemaan refleksini. Olisin voinut tappaa sinut.
Senkin typerys.
Pelkästään tuon vuoksi sinut vedetään jutusta.
Takaisin kaupunkiin.
- Milloin saan raportin? - Aikaisin aamulla.
Anteeksi. Herra Ballon?
- Olen poliisipäällikkö Dreyfus. - Missä komisario Clouseau on?
Minä otan tämän tutkinnan hallintaani.
Teitä ja rouva Ballonia ei vaivata,
eikä Ballonin nimi kärsi lehdistön sensaatiohakuisuudesta.
Hän oli outo tyyppi, mutta pidin hänestä.
Tarkoitan Clouseauta.
Hän on erikoinen mies.
Komisario Clouseaulla.
Hetkinen, olkaa hyvä. Poliisipäällikkö Dreyfus.
- Komisario Clouseau puhelimessa. - Tule tänne välittömästi.
Sinut pannaan takaisin Gambrellin juttuun.
Maria Gambrelli. Sisäkkö, joka tappoi autonkuljettajan.
Maria Gambrelli, sisäkkö. Mainiota.
Tulen sinne saman tien. Kiitos.
No niin, Cato, pääsin takaisin juttuun.
Maria Gambrelli on kaunis. Viaton.
Se oli hyvää kuntoilua. Tulet paremmaksi.
Joka päivä tulet paremmaksi.
Tosiasioita, Hercule.
Millään muulla ei ole väliä. Ilman niitä
rikostutkintatiede on pelkkää arvausleikkiä.
Kuuntele minua, niin opit jotain.
Tämän jutun tosiasiat ovat...
autonkuljettajan ruumis löytyi toisen sisäkön huoneesta. Tosiasia.
Kuolinsyy - neljä luotia rintaan. Tosiasia.
Luodit ammuttiin läheltä, ase oli .25-kaliiperin automaatti-Beretta. Tosiasia.
Maria Gambrelli löydettiin murha-ase kädessään. Tosiasia.
Murha-ase oli rekisteröity kuolleen, Miguel Ostosin nimellä
ja sitä pidettiin Ballonin Rolls-Roycen hansikaslokerossa.
Tosiasia.
Palvelijat ovat todistaneet, että Miguel Ostos hakkasi...
Senkin typerys. Rikoit karttakeppini. Nyt en voi osoittaa millään.
...ovat todistaneet, että Miguel Ostos hakkasi usein Maria Gambrellia.
Ja sitten monsieur ja madame Ballonin valaehtoiset todistukset,
samoin kuin palvelijoidenkin, ja jokaisella on täydellinen alibi.
No niin, Hercule. Mitä tästä väistämättä seuraa?
- Maria Gambrelli tappoi kuljettajan. - Idiootti. Mahdotonta.
- Tyttö suojelee jotakuta. - Mistä tiedät?
- Vaistoni sanoo niin. - Mutta tosiasiat...
- Unohdat motiivin. - Mies hakkasi häntä.
- Hän oli espanjalainen. - Repi mekon naisen päältä.
Naurettavaa. Tappaisitko jonkun, joka repi mekon päältäsi?
- En, enpä kai. - Et tietenkään.
Mielessäni ei ole epäilystäkään, Hercule.
Maria Gambrelli suojelee selvästi jotakuta.
Löydä se henkilö, niin löydät murhaajan.
Ja minä löydän sen murhaajan ennen huomista.
Maria Gambrelli kertoo minulle, kuka se on.
- Mitä sinä sanoit? - En mitään.
Vai niin. Hyvä on. Voit mennä, Hercule.
Minä en ymmärrä.
Miksi määräsitte Clouseaun takaisin Gambrellin juttuun?
Se on hyvä kysymys ja ansaitsee vastauksen.
Mutta sen, mitä kerron kohta, täytyy pysyä luottamuksellisena.
Tänä aamuna kello kuusi sain puhelun esimieheltäni.
Kuulin, että hyvin vaikutusvaltaiset tahot haluavat Clouseaun takaisin.
- Voin vain noudattaa käskyä. - Ällistyttävää.
Jos kertoisin, kuka soittaja oli, tajuaisit miten ällistyttävää.
Mutta miksi?
Toinen hyvä kysymys, mutta siihen en osaa vastata.
Gambrelli tuodaan asemalle.
Istuutukaa, neiti Gambrelli.
No niin, mihin...
Hyvää huomenta, monsieur.
Hyvää huomenta, neiti Gambrelli.
- Nukuitteko hyvin? - En.
- Loistavaa. - Vankilassa ei ole helppo nukkua.
Eikö? Ei tietenkään ole.
Meidän täytyy tehdä asialle jotain.
Tyhmä laatikko.
Mutta ensin kuitenkin muutama helppo kysymys.
- Sopiiko, jos tupakoin? - Tietysti.
- Minä tarjoan. - Kiitos.
- Entä jos minä. - Kiitos.
Oikein ystävällistä.
- Ei se mitään. - Sallikaa minun.
Kiitos. Toisin päin.
Maistuu hyvin pahalta, kun tekee niin.
- Onko olo mukava? - Vankilassa pitäisi olla näitä tuoleja.
- Huonekalut ovat siellä hirveitä. - Voisi yhtä hyvin istua lattialla.
On korkea aika, että joku tekee asialle jotain.
Itse asiassa minäpä teen asialle jotain nyt.
Saanko vankilan ylitarkastajalle?
Joskus täytyy kiertää paperisota ja iskeä suoraan sydämeen.
Vankila on tarpeeksi paha ilman epämukavia huonekaluja.
Ylitarkastaja, täällä komisario Clouseau.
Milloin aiotte tehdä jotain vankilanne kamalille huonekaluille?
Me emme ole villejä. Tämä ei ole keskiaikaa.
Te johdatte rangaistuslaitosta, ette kidutuskammiota.
Se sai hänet miettimään. Ehdotan, että harkitsette asiaa vakavasti.
Nykyaikaisten rikollisten kanssa pärjää vain nykyaikaisilla menetelmillä.
Nykyvankilaa ei voi olla ilman nykyhuonekaluja.
Se on ainakin minun mielipiteeni.
Kuten teillekin, ylitarkastaja.
Saastainen sika.
Ette ole lainkaan poliisimainen.
Kansionne.
Pidän aina tärkeät asiakirjat lukittuna talteen,
koska ikinä ei voi olla varma.
Tässä...
Anteeksi.
Miten tyhmää.
Neiti Gambrelli, kansionne sisältää hyvin kiinnostavia tosiasioita.
Näytätte tunteneen Miguel Ostosin jo jonkin aikaa.
Olitteko rakastunut häneen?
Rakastitte miestä, joka raiskasi teidät?
Joka teki mitä?
Puutarhuri Georges Duvalin lausunto. Te kuvasitte Ostosia näin:
"Se hullu espanjalainen, joka raiskasi minut isäni pellolla".
Hän ei raiskannut minua.
- Hän ei maannut väkisin? - Minä kompastuin juureen.
Tartuin Migueliin, jotten kaatuisi, ja jotenkin me molemmat kaaduimme.
Itkin jälkeenpäin, mutta en siksi, että olin pahoillani tapahtuneesta.
- Syynä oli se, mitä hän sanoi. - Hän loukkasi teitä.
Ei. Hän sytytti savukkeen ja veti pitkät savut, ja...
Miksi niin monet miehet tupakoivat jälkeenpäin?
Ei ihmekään, että tupakkayhtiöt rikastuvat.
Täytyy tunnustaa, etten ollut ajatellut asiaa.
Viime yön oli määrä olla viimeinen. Kaikki oli lopussa.
- Tekö aioitte jättää hänet? - En. Hän aikoi jättää minut.
Miguel-parka. Hän oli oudolla tuulella eilen illalla.
Ensin hän höpisi espanjaksi, sitten hän itki.
Hän murtui todella ja itki.
- Ei kai vain. - Kyllä vain.
Kun yritin lohduttaa häntä, parantaa hänen oloaan,
hän alkoi yhtäkkiä repiä vaatteita yltäni ja kiroilla kuin hullu.
Hyvin outoa.
Se mitä en ymmärrä...
Ostos aikoi jättää teidät,
mutta oman kertomuksenne mukaan hän käyttäytyi kuin mustasukkainen hullu.
Tuota, luulin, että jos hän jättää minut, hän kärsisi,
kun hän ajatteli minun olevan yksin.
Joten kerroin, että minulla oli toinen.
Kerroin valheen. Tunnustan sen. Mutta vain hyvyyttäni.
- Olen pahoillani. - Ei se mitään.
- Tyhmä räätäli. - Hieno puku.
Tiedän, mutta älkää huoliko. Muutama tikki eikä kukaan huomaa.
Täytyykö minun palata vankilaan?
Valitettavasti täytyy.
Mutta älkää luopuko toivosta.
- Mitä haluat? - Kutsuit minut.
Tietysti kutsuin sinut.
Näkemiin.
Näkemiin, rak... neiti Gambrelli.
Ei ole epäilystäkään, etteikö hän suojele jotakuta.
Luuletko voivasi murtaa hänet?
Jos saan tarpeeksi aikaa, hän syö vielä minun kädestäni.
Aikaa ei ole. Mies täytyy saada kiinni, ennen kuin hän lähtee maasta.
- Et tiedä, kuka hän on. - Maria johtaa meidät miehen luo.
Vapauta hänet.
Miten hän voi johtaa minut miehen luokse vankilassa?
- Mutta poliisipäällikkö Dreyfus... - Minä otan vastuun.
Vapauta hänet. Pidätän syyllisen vuorokaudessa.
Auta minut irti tästä. Nopeasti, hoitaja, verhot.
Afrikka on nyt kädessäni.
Kivoja ilmapalloja.
Onko teillä lupa myydä näitä ilmapalloja?
Lupa?
- Hyvää huomenta. - Hyvää huomenta, Georges.
Voinko tehdä jotain hyväksesi?
Ja ehkä on jotain, mitä minä voin tehdä teidän hyväksenne.
Mitä sinä muka voisit tehdä minun hyväkseni?
Muistatteko sen murhayön?
Onko tuo retorinen kysymys?
Antaa tulla, Georges. Mitä sinä haluat?
Näin kun kiipesitte alas Marian huoneesta.
Sinulla on terävät silmät.
Ja iso vatsa. Sitä on vaikea pitää täynnä nykyhinnoilla.
Aiommeko keskustella kansantaloudesta, vai siirrytkö jo asiaan?
Asia on 100000 frangia.
Tiedättehän, ruokaostoksia varten.
Sitten ehkä silmäni kutistuvat taas.
Meidän pitää kyllä tehdä jotain vatsallesi.
Kiva koira.
Anteeksi. Satuin juuri kulkemaan ohi.
Pieni...
Olette leikannut kukkia.
Tai leikannut jotain. Saksenne ovat veren peitossa.
Hyvin outoa.
Tosiasiat, Hercule.
Niiden takana sijaitsee päättelevän totuuden kudos.
Tutkikaamme nyt näitä tosiasioita.
Yksi - Maria löydettiin murha-ase kädessään.
Kaksi - murha-aseessa oli tuoretta verta.
Kolme - ainoat murha-aseen sormenjäljet kuuluivat hänelle,
ja neljä - Ballonin koko palvelusväellä on täydelliset alibit.
Siispä, Hercule, mitä nämä tosiasiat osoittavat?
Maria tappoi puutarhuri Georges'n.
Idiootti. Vain noviisi tekisi tuollaisen päätelmän.
- Tosiasiat... - Kuule.
Miguelin tappaja tappoi myös Georges'n salatakseen ensimmäisen rikoksen.
Hän yrittää panna sen tämän tyttöparan syyksi.
Ketä sinä epäilet?
Minä epäilen kaikkia.
On kai se mahdollista.
Mitä tarkoitat? Minä toimin varmuudella.
Tyttö on saatava tunnustamaan, että hän suojelee jotakuta,
ja sitten paljastamaan miehen henkilöllisyys.
Ei enää kissa- ja hiirileikkejä.
Ei enää hienovaraisia kuulusteluja.
Hänen itsensä ja oikeuden tähden
turvaudun kaikkiin keinoihin, paitsi väkivaltaan, sen kiskomiseksi hänestä.
Tottakai hän kärsii.
Mutta lopulta hän on vapaa, ja me saamme tappajan.
Vapautitte hänet uudestaan?
Selvitetäänkö tämä nyt, vai haluatko, että myöhästyn konsertista?
Emme voi erottaa häntä. Hän ei ole antanut mitään aihetta.
Olemme kaulaamme myöten vainajissa.
Mitä sinä odotat? Hamletin viimeistä esitystä?
Jos vertaat kotiamme Shakespearen tragediaan,
ehdottaisin, että Macbeth olisi sopivampi.
Rakas, pelipallo.
Se oli rouva Ballon.
Seuraa häntä. Kun tiedät hänen määränpäänsä, soita minulle heti.
- Hyvää iltaa, herra Ballon. - Hyvää iltaa.
Haluaisin kysyä muutamia kysymyksiä.
- Muutamia seikkoja pitää selvittää. - Tottakai. Pelaatteko biljardia?
Olen pelannut vähän biljardia.
Minusta keskustelusta tulee siten rennompi ja ystävällisempi.
Ottakaa keppi.
Tuo kelvannee.
- Outoa. - Kokeilkaa tavallista keppiä.
- Sanomme tuota tueksi. - Tukikeppi, aivan.
Pidän enemmän vanhanaikaisesta, tavallisesta kepistä.
Olen aivan kauhean pahoillani. Hirveän pahoillani.
Ei se mitään. Niitä särkyy.
Kokeilkaa tätä. Tämä on lempikeppini.
Huomaatte, että se on hyvä kaarilyönneissä.
Teillä oli kysymyksiä, komisario.
Toivoin voivani puhua vaimonne kanssa.
- Hän on ulkona. Hän ehti juuri lähteä. - Päinvastoin.
Minä ehdin juuri pois hänen altaan, kun hän lähti.
Herra Ballon, ettekö maininneet,
että murhayönä
olitte juuri saapunut Lontoosta kello 23:n lennolla?
Miksi kysytte?
- Se peruttiin huonon sään takia. - Saavuin aikaisemmalla koneella.
Väitän suoraan, herra Ballon, että te murhasitte Miguel Ostosin.
Älkää olko naurettava.
Jos liikkuisitte vähän...
Noin. Nämä kaarimailat voivat olla vaikeita.
Vetäkää nyt.
Inhosin Miguelia suuresti.
Mutta minulla ei ole tapana tappaa ihmisiä, koska inhoan heitä. Anteeksi.
Voisin yhtä hyvin kertoa teille koko jutun.
Iltana, jona Miguel kuoli, sovimme, että hän tulisi kello 23:n koneelle.
Minä saavuin kello 21:n koneella.
Hän olisi ollut matkalla lentokentälle, kun tulin kotiin.
Vaimoni oli kutsuilla.
Minä saisin olla siten ainakin tunnin yksin kotona.
Minkä vuoksi?
Marian vuoksi.
Mitä?
Oletteko yllättynyt?
Sitten väitän, komisario Ballon, että saavuitte kotiin,
löysitte Miguelin Maria Gambrellin seurasta,
ja tapoitte hänet pustasukkaisen maivon ruustassa.
Myönnän suhteen, mutta tappaisinko hänen vuokseen?
- Tappaisitteko te hänen vuokseen? - Tietenkin... en.
Teidän vuoronne vieläkin.
Olen kauhean pahoillani, herra Ballon.
Näytän repineen biljardipöytänne.
Puhelu komisario Clouseaulle.
Se on siis minulle.
Tässä puhuu komisario Clouseau.
Selvä. Jos pysyt siellä, tulen sinne välittömästi.
Voisittekohan olla avuksi.
Minun täytyy tavata avustajani ja olen ilman autoa.
- Käsken Pierreä viemään teidät. - Mainiota.
Pelimme on kai sitten lopussa. Laittaisitteko keppini telineeseen?
Pyydä Pierreä hakemaan auto.
Autonne on valmis, herra.
Olen hirveän pahoillani, herra Ballon.
Älkää huolehtiko siitä. Maurice hoitaa asian.
Päästäkää irti, senkin...
Kiitos, herra.
Tuon telineen keksijältä pitäisi tutkituttaa pää.
- Jatkamme toisella kerralla. - Se on aina ilo.
Sanoisin, että arkkitehtinnekin pitäisi tutkituttaa.
Rouva Ballon on asunnossa 12.
Jää tänne. Lähetä tukijoukkoja, jos en tule ulos kymmenessä minuutissa.
Hyvää huomenta.
Minä olen riistanvartija.
Onko teillä metsästyslupa?
Hänkö ammuskeli variksia?
Hän oli naamioitunut metsästäjäksi vahtiakseen Ballonin taloa.
Anna minulle kymmenen Clouseaun kaltaista miestä niin tuhoan maailman.
- Missä hän on nyt? - En tiedä.
Saatuani hänet vapaaksi hänelle soitettiin.
Hän lähti toimistosta ja sanoi saaneensa ratkaisevan johtolangan.
Tästä jutusta roikkuu jo niin paljon lankoja, ettei yksi lisää haittaa.
- François? - Niin, poliisipäällikkö?
Leikkasin juuri peukaloni irti.
Seurasit siis Maria Gambrellia tähän jumalanhylkäämään paikkaan.
Hän tuli taksilla tänne, sitten seurasin häntä polkua pitkin
Camp Sunshinen sisäänkäynnille.
Olisin soittanut, mutta sitten näin, kun sisäkkö Dudu meni myös sisään.
Palaa Ballonin taloon etsimään lisää johtolankoja.
Yritän ottaa selvää, mitä täällä tapahtuu.
- Komisario, minun pitäisi... - Kiirehdi. Älä hukkaa sekuntiakaan.
CAMP SUNSHINE - TERVEYDEN JA ONNEN PUUTARHA
Hyvää päivää.
Olen komisario Clouseau Sûretéstä.
Onko kukaan kirjautunut sisään nimellä Maria Gambrelli?
Uskoakseni hän tuli noin tunti sitten.
- 11.45. - Mistä löydän hänet?
Hän voi olla missä tahansa, mutta veikkaisin virkistysaluetta.
Kiitos.
Voinko kysyä jotain?
Oletteko ollut uimassa?
- Mistä tiesitte? - Minun tehtäväni on tietää.
Minne luulette menevänne?
En luule, herra. Minä tiedän, minne menen.
Menen virkistysalueelle.
- Ette tuollaisena. - Mitä te oikein sanoitte?
Ette mene virkistysalueelle tuollaisena.
- Olen komisario Clouseau Sûretéstä. - Minä olen Turk.
Etsin erästä henkilöä virkistysalueelta.
Ette etsi, ellette riisu vaatteita.
- Teidän on pidätetty. - Miksi?
Hävyttömien ja vihjailevien huomautusten tekemisestä.
Sekä itsensä paljastamisesta. Eikö kenelläkään ole täällä vaatteita?
Tämä on nudistileiri.
- Nudistileiri? - Aivan.
Eikä kukaan pääse sisään, ellei ota vaatteita pois.
Kaikkiako?
Viiksiä myöten.
Soititteko poliisin?
Joku täältä leiristä ilmoitti murhasta.
- Käskekää miehiä etsimään. - Yksi miehistänne on jo täällä.
Komisario Clouseau.
- En voi ymmärtää... - Murha?
- Anteeksi? - Clouseau.
Tänne näin.
Nopeasti.
Kuulkaa, tuo on Dudu.
- Dudu? - Hän on kuollut.
Kuollut? Dudu?
Pois sieltä.
Kerätkää kaikki yhteen. Tuokaa se idiootti, jos löydätte hänet.
Heti paikalla, herra.
Jos täällä on murhattu joku, olkoon se Clouseau.
- Mitä me teemme? - Emme voi lähteä ilman vaatteita.
Minua alkaa palella. Katso millaista kananlihaa.
- Tiedän miltä sinusta tuntuu... - Näen painajaista.
Se olisi voinut olla paljon pahempaa.
- Mitä nyt tehdään? - Pysyttele matalana.
Sitten minusta näkyy vain ylävartalo.
Ehkä ihmiset luulevat, että olen juuri tullut rannalta.
Emmekö voisi vain ajella? Ole kiltti.
Ei, minä vien meidät asunnolleni ja yritän saada meidät jotenkin sisään.
Mitä tahansa tapahtuukin, yritä pysyä tyynenä.
- Voin vakuuttaa, ettei hän ole täällä. - Anteeksi, mutta minun on nähtävä itse.
- Hän ei ole ollut talossa koko päivänä? - Hän lähti aamulla ennen minua.
Hän ei ollut täällä, kun palasin tunti sitten.
Henri voi todistaa.
- Päähovimestari. - Haluaisin puhua Henrin kanssa.
Hän olisi voinut todistaa.
- Enää muutama kortteli. - Tuntuu kuin menettäisin järkeni.
Alan kohta kirkua, enkä voi lopettaa.
Yritä pidätellä itseäsi.
Hallitse itseäsi, ole hyvä.
Sinut on vedetty Gambrellin jutusta. Ilmoittaudu arkisto-osastolle.
Se on Martiniquella. Huomenna, tai saat unohtaa eläkkeesi.
Tämä ei ole reilua. Suoritin vain tehtävääni.
Olen oikeassa, näette vielä. Maria Gambrelli ei ole murhaaja.
Tässä on jotain henkilökohtaista.
Syvästi henkilökohtaista.
Minä vihaan sinua. Aivan kokonaan. Häivy.
Haluat minun lähtevän?
Teet virheen.
Jos Maria ei ole murhaaja, enkä usko, että hän on,
lähetät viattoman tytön giljotiinille.
Anteeksi, François.
Ja vielä yksi asia.
Martinique?
Hän on lähdössä.
Entä ne vaikutusvaltaiset tahot, jotka halusivat Clouseaun juttuun?
Mitä he nyt tekevätkin minulle, ei voi olla niin pahaa kuin hän on jo tehnyt.
Sitä paitsi olen varma, että tiedän, kuka teki ne vaikutusvaltaiset pyynnöt.
Ballon.
- Hänellä oli suhde Maria Gambrelliin. - Hyvin todennäköistä.
En voinut ymmärtää, miksi kukaan haluaisi Clouseaun vastaamaan
näin tärkeästä murhajutusta.
- Mutta miksi Ballon haluaisi? - Ei haluaisikaan.
Ellei hän suojele jotakuta.
Jos sinä suojelisit jotakuta, kuka olisi paras mies juttuun?
Typerys. Etsivä, joka on täydellinen typerys.
- Clouseau? - Tietysti.
Jos Gambrelli tuomitaan, Ballon sotkeutuu ikävään skandaaliin,
ja Clouseau oli hänen vakuutuksensa sellaisen skandaalin varalta.
No, hän on mennyt.
Tunnen itseni taas lapseksi.
Kiinnostava teoria, mutta entä jos olet väärässä?
Tiedän, että mahdollisuus on vähäinen,
mutta entä jos Ballon ei suojele Gambrellia?
Entä jos tyttö on viaton, kuten Clouseau väittää?
- Naurettavaa. - Mutta mahdollista.
Entä jos Ballon suojelee jotain toista, tai Ballon on itse syyllinen?
- Sadistinen ehdotuskin. - Keskustelun tähden,
entä jos olet väärässä,
ja Clouseau, täydellinen typerys...
- Minä tuhoutuisin. - Sitä kannattaa pohtia.
- François? - Niin, poliisipäällikkö?
Voisitko soittaa lääkärin?
Oletko sairas?
Näytän puukottaneen itseäni paperiveitsellä.
Cato, senkin typerys. Päästäisitkö irti minusta?
Mitä sinä teet? Ei nyt.
Päästä irti, senkin typerys.
Komisario Clouseaulla.
Anna se puhelin tänne, senkin idiootti.
- Komisario Clouseau. - Täällä poliisipäällikkö.
Olet taas Gambrellin jutussa.
No niin, Cato, olen taas jutussa.
Viritän ansan, otan tappajan kiinni,
ja todistan koko maailmalle, että Maria Gambrelli on syytön murhaan.
Tässä puhuu Clouseau. Yhdistä minut välittömästi avustajalleni.
Olen häpeissäni. Unohdin itsepuolustuksen ensimmäisen säännön.
Vaikka miten kävisi, odota aina odottamatonta.
Oikea salamurhaaja olisi tappanut minut. Meidän täytyy nopeuttaa harjoituksia.
Sinun täytyy hyökätä, kun odotan sitä vähiten,
etkä saa antaa armoa. Ymmärrätkö?
Haloo, Hercule? Tässä puhuu Clouseau.
Olen taas jutussa. Vapauta Maria Gambrelli heti
ja varaa täksi illaksi pöytä kahdelle Café Olésta.
Selvä. Hei hei.
Pura matkalaukkuni ja ota uusi sininen pukuni esiin.
Aion liottautua mukavassa lämpimässä kylvyssä,
ja suunnitella strategiaani.
Clouseau on vapauttanut naisen taas.
Ja hän vie tämän ravintolaan.
Juttu on kaikissa Pariisin lehdissä, mukaan lukien Christian Science Monitor,
ja Clouseau antoi jutun heille.
Hän väittää, että nainen suojelee rakastajaansa,
ja miehen saa parhaiten esiin tekemällä hänet mustasukkaiseksi.
Se tomppeli. Se suuruudenhullu.
Hän kääntää rikostutkintatieteen pyörää tuhat vuotta taaksepäin.
Enkä minä voi sille mitään.
Miksi et?
Entä jos hän on oikeassa?
- Entä jos hän on? - Olen lopussa. Karilla.
Tervejärkisyydestä tulee menneisyyttä. Hulluus vallitsee.
- Rentoudu. - Kun Clouseau on irrallaan?
Jos teet noin vastuuttomia ehdotuksia, tarvitset pian hyvän psykoanalyytikon.
- Pane maata ja rentoudu. - Luuletko, etten halua rentoutua?
Antaisin oikean käteni hyvästä yöunesta.
En ole sulkenut silmiäni kolmeen yöhön.
Olen syönyt vain kanankoiven ja keittoa keskiviikon jälkeen.
Alan murentua. Alan ratketa saumoista.
Katsokaa silmääni. Minulla oli täysin hyvä silmä. Siis kaksi silmää.
Lääkäri, toivoa ei ole, ellen pääse eroon Clouseausta.
Minun täytyy päästä eroon Clouseausta.
Mikä hätänä?
Et saa katsoa, kun kävelen portaita ylös, senkin tuhma tyttö.
Tule sitten.
Avaan juuri oven lukkoa.
Revit housusi, jotta saisit houkuteltua minut asuntoosi.
Tämä on asuntoni.
Tiedän, että tämä on asuntosi.
- Entä pieni houkutus? - Et saa houkutella. Houkuttelet minua.
- Tiedätkö mitä? - Mitä?
Tiedän, että tämä on asuntosi. Mutta se ei auta sinua.
Miksei se auta minua?
- Koska... - Kysymys...
- Kysymys, vastaus, komisario. - Jacques Clouseau.
Olen luopunut seksistä.
- Lupaa minulle. - Mitä, kulta?
Ettet tupakoi jälkeenpäin.
Annan sinulle sanani upseerina ja herrasmiehenä.
Sekä poliisina.
- Jacques? - Niin, kulta.
Kanna minut.
Hyvä on, kultaseni.
Jacques, vannoin, etten...
- Anteeksi, kultaseni. - Vannoin, etten enää tekisi niin.
- Kyllä, kulta. - Ja aion pysyä vahvana.
- Kyllä, kulta. - Me kaikki maksamme synneistämme.
Voisitko avata oven, kultaseni? Kaikki mitä kannattaa odottaa...
Rakkaani, suloinen kultani.
- Siellä on ehkä joku tärkeä. - Mikä voisi olla tätä tärkeämpää?
Katso mitä teet. Katso minun hihaani.
- Ei se mitään. Näyttää paremmalta. - Mene ovelle.
- Siellä on varmaan joku tärkeä. - Älä mene pois.
Rakas, kiirehdi.
- Rakas. - Tulossa, ihana pieni rakkaani.
Hyvin outoa.
Rakas, tule tänne.
Tämä on liikaa yksinkertaiselle poliisille.
Odota, minä...
Sinä kaunis, ihastuttava...
Olet kuin pieni nuppineula.
Cato, senkin typerys.
Älä huoli, rakkaani. Se on vain Cato.
Tämä typerysparka.
- Minä tapoin hänet. - Et tappanut.
Hän on kunnossa. Ei kannata huolehtia. Mitään ei voi tapahtua nyt.
AAVETAPPAJA MURHAA NELJÄ
"Vainajien vana seuraa komisario Clouseauta."
Neljä ihmistä - ovimies, kaksi asiakasta ja kasakka.
Hyvin valitettavaa.
Ballonin murhien kanssa summa nousee kahdeksaan.
Sehän vain todistaa sen, mitä olen sanonut koko ajan.
Se tekee sinusta vain parhaan profeetan siitä asti
kun kenraali Custer sanoi, että hän piirittäisi intiaanit.
Maria ei tappanut niitä neljää.
- Mitä neljää? - Viimeistä neljää ihmistä.
Joku toinen tappoi. Olin hänen kanssaan koko ajan.
Kuka hän lieneekään, hän tappoi ensimmäiset neljä.
- Ovimiehen? Kasakan? - Viattomia sivustakatsojia.
Hän jahtasi minua. Onneksi hän ei osunut.
"Onneksi" ei ole oikea sana.
Se todistaa teoriani oikeaksi.
Maria ei paljasta entisen rakastajansa nimeä.
Ja tämä tappaa pikemmin kuin menettää Marian.
Sanotko, että mies, jota Gambrelli suojelee -
entinen rakastaja - tappoi kahdeksan mustasukkaisuudesta?
Hän oli järjiltään.
Niin mustasukkainen, että lavasti Gambrellin murhaajaksi?
Hän on hullu, psykoottinen.
- Entä sisäkkö? - Sisäkkö?
Mies kuristi hänetkin mustasukkaisuudesta?
Uhrin piti olla toinen mies, mutta hän erehtyi.
- Nudistileirillä? - Emme ole täydellisiä.
Idiootti. Tomppeli. Kaistapää.
Saan murhaajan kiinni iltaan mennessä.
Mitä?
- Minulla on suunnitelma. - Millainen suunnitelma?
Suunnitelma, joka ei voi epäonnistua.
Muista, sammuta pääkatkaisin tasan kello kahdeksalta,
kun olen nimeämäisilläni murhaajan.
- Viideksi sekunniksi. - Ei kauemmaksi.
Riittävän kauaksi, että murhaaja lähtee huoneesta. Ymmärrätkö?
Nyt tahdistamme kellot.
Seitsemän sekunnin päästä kello on täsmälleen...
14.43.
- 14.43. - Kellonne on pysähtynyt. Aika on 19.46.
Niin. 19.46.
- Nyt se on lähes 19.47. - Hyvä on.
- Tahdistammeko 19.47:ään? - Niinhän te sanoitte.
Sanoin lähes. Nyt se on kymmentä vaille 19.47.
- Minun on kymmenen yli 19.47. - Siirtäkää kelloanne taaksepäin.
Viisi sekuntia.
Neljä. Kolme.
Kaksi. Yksi.
Nyt.
Outoa. Sekuntiviisari ei liiku.
- Se tikittää. - Se liikkuu nyt.
Mitä? Niin liikkuu. Tiedän sen. Näen, että se liikkuu nyt.
- Nyt kello on 19.47 ja 23 sekuntia. - Hyvä on.
- Tahdistetaan 19.47:ään ja puoleen. - Hyvä on.
Viisi. Neljä.
Kolme.
Kaksi. Yksi.
- Nyt. - Kelloni on pysähtynyt.
Sinun kellosi on pysähtynyt?
Mikä yhteensattuma. Se on pysähtynyt täysin.
- Tässä. Ota minun. - Entä te?
- Minä puhun, kunnes valot sammuvat. - Meitä ei ole tahdistettu.
Kyllä se järjestyy. Älä huoli. Selviän siitä jollain keinolla.
Oikein ystävällistä. Ei tarvitse seisoa. Istuutukaa.
Otaksun, että ihmettelette, miksi olen pyytänyt teidät tänne.
Mikä lieneekin syynä, se on riesa.
Syömme yhdeksältä, ja olette keskeyttänyt kaiken.
Teitä ei vaivata kauan.
Kellonne on pysähtynyt.
Jos haluatte tietää ajan, se on täsmälleen 19.50.
Kellosi jätättää, kulta. Aika on 19.52.
Ei, rakas. Tämä kello ei ole jätättänyt sekuntiakaan siitä asti, kun annoit sen.
Minä en antanut sitä.
Minun kelloni näyttää 19.55.
- Niin minunkin. - Teillä molemmilla edistää.
Minun kelloni on oikeassa. Todistan sen teille.
Kertoisitteko oikean ajan? 19.54. Kiitos.
Teille, komisario.
- Mitä kello on? - Mitä?
- Kellosi on pysähtynyt. - Missä sinä olet?
Kellarissa. Soitin puhelunvälittäjän kautta.
En voi katkaista virtaa, ellen tiedä mitä kello on.
- Se on 19.54. - 55 nyt.
Tajusin juuri, etten tiedä, milloin kello on kahdeksan.
- Laske. - Mitä?
Laske.
Tarkoitatko sekunteja?
Tarkoitan juuri sitä, äläkä uskalla soittaa minulle enää.
Minä kerron teille, miksi olen kutsunut teidät tänne.
Yksi teistä on murhaaja.
36, 37...
38, 39...
Ennen kuin nimeän murhaajan,
selitän teille tosiasiat, joilla minulle selvisi hänen henkilöllisyytensä.
Iltana, jona autonkuljettaja...
- Mikä autonkuljettajan nimi oli? - Miguel.
- Miguel, aivan. - Ei, Miguel.
- No, se italialainen... - Hän oli espanjalainen.
Se espanjalainen, Minguell, oli raivoissaan Maria Gambrellille.
Hän repi tältä mekon päältä. Hän oli väkivaltainen.
Jalkani.
Olen pahoillani. Anteeksi. En huomannut häntä. Anteeksi.
Hän repi tältä mekon päältä, ja sinä hetkenä ovi aukesi,
ja joku ampui hänet.
Maria ei nähnyt tappajaa, koska hän oli tajuton.
Hän oli tajuton, koska hän oli saanut päähänsä kyyhmyn.
Minkä?
Kyyhmyn.
Hän sai sellaisen kyyhmyn vain yhdellä tavalla.
Hänen päähänsä osui esine,
ja se esine oli kaapin oven kädensija.
Joku piileskeli kaapissa.
Kun hän avasi oven, hän sai päähänsä kyhmyn.
- Menkää jo asiaan. - Älkää sotkeutuko sanoihini...
- Senkin kömpelö idiootti. - Olen hirveän pahoillani.
Nuo höyhenet...
Minä tulen, Maria, rakkaani...
Varokaa minua, monsieur. Älkää kajotko minuun.
Olen harjaantunut karaten taitaja. Käteni ovat tappavat aseet.
Minua kiinnostaa tietää eräs asia. Nämä huhut...
- Mitä tapahtui? - Putositte sohvalta, senkin tyhmä...
Tiedän, että putosin sohvalta. Ei sitä tarvitse kertoa.
Kaikki mitä teen on suunniteltu tarkasti.
Tiedän sen.
Mitä minä olin sanomassa?
Kuulkaa, senkin haaveksija. Mitä te teette siinä?
Ettekö voi kuunnella, kun puhun? Ette kuuntele.
Sanon kunnioittavasti, että kuulin joka sanan.
Kertoisitko sitten, mitä sanoin?
Puhuitte kaapista.
Kun ovi aukesi, Maria sai kuhmun päähänsä,
ja siitä päättelitte, että joku piileskeli...
Hän sai kyyhmyn... Kuulkaa, monsieur.
Ensi kerralla voitte joutua kokeeseen varoittamatta, joten olkaa tarkkaavainen.
Se, joka oli siis kaapissa, avasi oven ja löi Marian tajuttomaksi.
Kaapissa olleella miehellä oli syynsä olla siellä.
- Mistä tiedätte, että se oli mies? - Koska löysimme sormenjälkiä.
Ja ne olivat teidän sormenjälkiänne.
Tämä on kotini. Olen usein käynyt siinä kaapissa.
- Minkä vuoksi? - Viimeksi koiden.
Köiden?
- Koiden. - Niin, köiden.
Maria valitti köistä.
Onko se totta? Valititko köistä?
Kyllä, minä valitin koista.
Tarkoitat köitä. Köiperhosia. Tietysti.
Mutta en ymmärrä sitä, että tämän kokoisessa taloudessa,
kysymys köistä tuodaan herra Ballonin huomioon,
ei palvelijan tai paikallisen köiden tuhoajan.
Me kuitenkin jätämme nyt asian,
ja keskitymme edelleen toisen tyyppiseen paikalliseen tuhoajaan.
212, 213, 214...
Maria Gambrelli, vaikka hän nyt tajuaakin erehdyksensä,
ei ole nainen, jolla on suhde mieheen, jonka hän sitten paljastaa.
Emme voi tuomita häntä, koska hän ei usko, että tämä mies oli tappaja.
Mutta tämä mies ei ollut pelkkä tappaja.
Hän oli periaatteeton roisto,
joka näkisi Marian mieluummin giljotiinissa kuin menettäisi hänet.
Hän piileksi kaapissa, kun Maria ja espanjalainen tulivat sisään.
Hän ampui espanjalaisen ja pani aseen Marian käteen.
- Ette tiedä, mistä puhutte. - Benjamin. Suu kiinni.
- Onko teillä sanottavaa? - Hänellä ei ole mitään sanottavaa.
Mutta hänellä on. Miksette kysy häneltä?
Miten uskallat.
- Hän makasi mieheni kanssa. - Valehtelija.
Miehelläsi oli suhde minun vaimooni.
- Valehtelija. - Kiitos.
Entä sinä ja Simone?
- Entä sinä ja Georges? - Sinä tapoit hänet.
- Näin kun menit kasvihuoneeseen. - Hullu. Miksi tappaisin Georges'n?
- Teillä oli suhde. - Senkö vuoksi muka?
Ei, vaan koska hän muhinoi rouvan kanssa.
- Näin kun tapoit Dudun. - Valetta.
- Minä näin sinut. - Miksi muka tappaisin Dudun?
Koska sait tietää, että hänellä oli suhde Pierreen.
- Ei ole totta. - Hän kertoi.
Koska sinä ja Dudu kiristitte rouvaa.
- Valehtelija. - Hän näki, kun rouva tappoi Miguelin.
- Suu kiinni. - Se on mahdotonta.
Georges näki Ballonin kapuavan Marian ikkunasta laukausten jälkeen.
Minä en tappanut häntä. Minä olin kaapissa.
Vaimoni luuli että olin Marian luona ja ampuikin Miguelin.
- Minä panin aseen Marian käteen. - Pidätän teidät sen vuoksi.
- Pysykää erossa tästä. - Omahyväinen teeskentelijä.
Entä Henri?
- Sinä tapoit hänet. - Miksi muka?
- Pidätän teidät. - Suu kiinni.
Näin kun veit ruumiin Marian huoneeseen.
- Sinä se olit. - Miksi muka tappaisin Henrin?
298, 299...
Hercule, sytytä valot.
Päästä minut sisään, Benjamin.
Pysähtykää. Tulkaa takaisin, senkin typerykset.
- Clouseau, pysäytä heidät. - Mitä?
- Pommi. - Mikä?
Pommi?
- Se oli sinua varten. - Miten niin minua varten?
Ovimies, kaksi asiakasta ja kasakka,
ja nyt kuusi syytöntä ihmistä lisää.
He olivat murhaajia, paitsi Maurice, joka oli kiristäjä.
- Sinuun verrattuna he olivat pyhimyksiä. - Päällikkö, mitä sinä teet?
- Vihaan sinua, Clouseau. - Älä.
Mitä sinä teet minulle? Päästä irti.
Päästä irti jalastani.
Hercule, kisko hänet irti minusta.
Jacques, oletko kunnossa?
Kaikki on nyt ohi, kulta.
Olet vapaa.
Teppo Palosaari www.O P E N S U B T I T L E S.org Visiontext