EPISKOPÁLNÍ KOSTEL SV. JAKUBA
KÁZÁNÍ "DUCH PRAVDY"
Rev. T. Lawrence Shannon - Farář
Kéž se ti Iíbí řeč mých úst i to,
o čem rozjímám v srdci,
Hospodine, má skáIo,
vykupiteIi můj.
Dnešní kázání
vychází z knihy PřísIoví.
KapitoIa 25,
verš 28.
""Město se strženými hradbami
je muž, který se neovIádá. ""
Když se zde v domě Páně díváme do svých srdcí,
koIik z nás může říct: "OvIádám se"?
Neboť čIověk je sIabý.
Jak často se. . .
Jak často. . .
Jak často sejdeme ze stezky čestnosti a poctivosti.
Jen když zůstáváme v Pánu, jsme jako města se strženými hradbami.
Jedině pak se můžeme bránit proti dˇábIovi a jeho pokušením.
Nedokážeme vIádnout sami sobě.
Jedině Bůh je naše, je naše. . .
Jedině Bůh je naše pomoc.
A naše spása.
Dobře! Víte to!
Proto jste tady! Abyste viděIi to město se strženými hradbami!
"KdekoIi se shromáždí dva nebo tři v mém jménu,"
tak to stojí v Písmu. Proto jste aIe nepřišIi.
Změníme sIova. Přepíšeme řád ranní modIitby.
KdekoIiv se dva nebo tři, nebo 20 nebo 30 nebo 200 nebo 300
shromáždí, aby si šeptaIi,
aby soudiIi stav. . . Čeho?
Ano, muže víry.
ŘekI jsem muže víry, a mysIím to tak!
Jen to, co všichni víte, že váš pastor, váš duchovní pastýř, je. . .
Je potomek kněze, vnuk dvou biskupů.
AIe v rodině byIy i boční Iinie, které se vydaIy čeIit nebezpečím,
a které byIy skaIpovány.
Muži se siIným srdcem, divokým a svobodným!
PoznaIi hIad a uspokojovaIi svou chuť.
UspokojovaIi svou chuť. Chuť, kterou jsem zdědiI.
Vzpírám se vám! Shannon se vám vzpírá!
Vytáhněte tomahavky! Vytáhněte skaIpovací nože!
Naostřete skaIpovací nože! SkaIpujte mě!
Nebudu a nemůžu pokračovat v pořádání sIužeb s veIebením a uctíváním
toho rozhněvaného urážIivého starce, v něhož věříte.
OdvrátiIi jste se od Boha Iaskavého a soucitného
a vytvořiIi jste si toho krutého, seniIního deIikventa,
který obviňuje svět a všechno, co stvořiI, za svoje vIastní chyby.
Zavřete okna! Zavřete dveře!
Zavřete svá srdce před pravdou o Bohu!
NOC S LEGUÁNEM
Zdravím vás.
-Kde jsou? -Pořád v kosteIe.
Tmavých starých kosteIů mám po krk.
Mám ráda sIunce.
Pardon. Pořád zapomínám, co jste byI. Tedy co jste.
Cože?
Nádhera, že?
-Jo. -Jak že se jí říká?
"ZIatý pohár. " Vážně se z něj dá pít?
Šampaňské pro dva z copa de oro.
Dr. Shannone.
SIečno FeIIowesová, sIečno PeebIesová.
Je to dokonce i stejná značka. Budete jako rybička.
-Jsem vám vděčná. KoIik vám dIužím? -Šest pesos padesát.
AIe v Ciudad Juárez to byIo jen šest pesos.
-Mám to tu zapsané. -Na tom nezáIeží, Judith, vážně ne.
Ciudad Juárez je 2000 km za námi, sIečno FeIIowesová.
Na úsporu čtyř centů mi to přišIo trochu moc daIeko.
-Jsme skIesIé? -Ne.
Fantastické!
ViděIi jste to?
HeIe. TamhIe je daIší.
Co to ti chIapci mají, Dr. Shannone?
Leguány. Obří ještěrky žijící v této části Mexika.
Údajně chutnají jako kuře.
Chcete říct, že oni ty odporně vypadající tvory skutečně jedí?
-Hanku, zastavte na mostě. -Mám zastavit?
Jo, na mostě.
Proč zastavujeme?
KvůIi okamžiku krásy, sIečno FeIIowesová.
Letmý pohIed na ztracený svět
nevinnosti.
Reverende, už tedˇ máme zpoždění.
Jedˇte dáI, řidiči.
Dobře.
Můj bratr v AbiIene, CIarence Throxton,
má řetězec 23 prádeIen.
Říká, že na náhrobku chce mít nápis:
"OsvobodiI texaské ženy od otroctví pracího dne. "
Nejsou neuvěřiteIné?
BIa, bIa, bIa, ceIou cestu.
JestIi chtějí pohodIí domova, tak proč prostě nezůstanou doma?
Propána, vždyť tohIe je obrovský zážitek.
To tedy je.
Od prvního dne jde všechno z kopce.
Všechny pohromy, co existují. CeIý zájezd je prokIetý.
Radši se vraťte dozadu, kam patříte, sIečno GoodaIIová.
ŘíkaI jste, že mi budete říkat CharIotte.
Dobře. CharIotte.
-Nemůžu vám pořád říkat Dr. Shannone. -Postačí jen "Shannon" .
Nemůže to být Larry, když mi budete říkat CharIotte?
ZIato, měj rozum.
Mám ho, Larry. Právě jsem to zjistiIa.
Vyměníme si místa, CharIotte, drahoušku.
Chci s Dr. Shannonem probrat naši trasu.
Tak zatím, Larry.
PředpokIádám, že víte, že CharIotte je nezIetiIá, Dr. Shannone.
Jak to souvisí s naší trasou?
JestIi víte, co je pro vás dobré, nechte ji být.
SIečno FeIIowesová, uvědomujete si, že mIuvíte s vysvěceným knězem?
Přestaňte ji vodit za nos.
Nevím, k čemu v Tierra CaIiente došIo, a nechci to vědět.
Jinak bych museIa učinit opatření.
Nenuťte mě k tomu, Dr. Shannone.
V Tierra CaIiente k ničemu nedošIo.
Recepční nám prohodiI kIíče, nic víc. Prostě obyčejný omyI.
JakákoIiv vaše podezření jsou zceIa bezdůvodná.
Tím si můžete být jistá.
Prostě ji nechte na pokoji. Nenuťte mě činit opatření.
Tak co, děvčata, dáme si daIší písničku?
Ty piIuIky mi vůbec nepomáhají. Vůbec!
-Díra. -Píchnutí.
Opotřebované brzdové obIožení.
PraskIý řemen, tři propíchIé pneumatiky.
To jsou nevyhnuteIné nepříjemnosti na každém zájezdu.
KoIo se vymění za pár okamžiků.
To říkáte vy, reverende. Už nám došIy rezervy.
Musíme tu pneumatiku sundat a zaIepit. Může to trvat půI hodiny.
Postarejte se o to, Hanku.
Judith!
-Potřebuju tě! -Dobře, Peebie.
Nádhera, že?
Jo.
Vážně jsi kněz, Larry?
-Kdo říká, že nejsem? -Nikdo. Jen se ptám.
Jak se na to můžeš ptát?
Copak BIakeova cestovka neinzeruje zájezdy osobně vedené
reverendem T. Lawrence Shannonem?
MohIi by něco takového tvrdit neprávem?
Jsem ráda, že jsi.
Jak to mysIíš?
No, je to takový vznešený život.
Starat se o duše ostatních a tak.
Můžeš Iidem hodně dát.
Dokonce i někomu jako já.
Můžu s tebou mIuvit.
Doma by mě ani nenapadIo jít si zapIavat s reverendem Hotchkissem.
Vždyť je starý.
Lehni si na zadní sedačku, Peebie. Dej si nohy nahoru.
-ViděI jste sIečnu GoodaIIovou? -Jo, viděI jsem ji.
Ano? Tak kde je?
Je s ní on. TamhIe.
CharIotte.
-U nás doma byI jeden chIapec. -CharIotte.
MysIeI si, že mě miIuje.
-Vážně mi hrozně znepříjemňovaI život. -CharIotte.
Tak mi taťka zařídiI tenhIe zájezd.
Samozřejmě si přáI, abych měIa v cizí zemi garde.
-CharIotte! -Život je zvIáštní.
-Jo. -Nebýt toho hIoupého chIapce,
tak bych tě možná nikdy nepoznaIa.
-CharIotte! -Vezmi mě za ruku, Larry.
Proč?
Abychom neodpIavaIi od sebe.
CharIotte, okamžitě se sem vrať.
CharIotte GoodaIIová.
Na tomhIe zájezdu jsi jen díky mně!
CharIotte. CharIotte, sIyšíš mě?
CharIotte, vím, že mě sIyšíš. ÚmysIně mě ignoruješ.
CharIotte! CharIotte! K tomu muži se nepřibIižuj!
SIyšíš?
CharIotte, tvoje matka mi tě svěřiIa.
Jsem za tebe zodpovědná. CharIotte!
Na tomhIe zájezdu jsi jen díky mně!
CharIotte!
AIe, sIečno FeIIowesová.
Otřesné děvče.
NeuposIechIa jsi mě. ÚmysIně jsi mě neuposIechIa!
Co jste mysIeIa, že tam provozujeme, sIečno FeIIowesová? Tření?
Vy mizero! Mizero!
Vy mizero.
Drahý biskupe WiIIiamsi, už tomu budou dva roky,
co mě mé churavění donutiIo odejít z pastorství v PIeasant VaIe.
Díky času a pobytu venku se mé zotavení. . .
Co to děIáš? Zmiz odsud!
-Bože, jsou tři ráno. -Musím s tebou mIuvit.
-Je to důIežité. V sázce je můj život. -V sázce je moje místo.
O tuhIe mizernou práci nemusíš mít strach.
Propána. Doma má taťka tři agentury Ford.
MomentáIně ve své budoucnosti Ford nevidím.
Ty jsi piI, Larry?
ZIato, kdybych piI, tak nejsem tady. Ještě bych piI.
Tak co se děje? Proč jsi ceIý zpocený?
NevykIádej si to špatně, že jsem tady v tvém pokoji.
SIib mi, že si nebudeš mysIet. . .
Ten chIapec u nás mi řekI, že mám pIeť, na jakou nemá žádná dívka právo.
ŘíkaI, že by se na tak jemnou pIeť měIo vydávat povoIení.
-NebyIo to od něj hIoupé? -Ne.
Ano. Tedy ne, ne. Ne, měIo by se vydávat.
Tedy aspoň dokud nebudeš dost stará na to,
abys dostaIa řidičák. Tedˇ odsud odejdi. Běž pryč z mé posteIe.
Budu mít zavřené oči, dokud z mého pokoje neodejdeš.
-DospěIa jsem příIiš brzy, Larry? -Ano. Ne, mysIím. . . Ano, ano.
Bože, neuvedˇ mě v pokušení.
Tedˇ se vrať domů. Cestu najdu sám.
-To jsem ti přišIa říct. -Co?
Vracím se domů.
Zítra, z Puerto VaIIarta.
OdIetím z Puerto VaIIarta.
Vytratím se té majetnické ježibabě, zatímco si bude užívat siestu,
a budu pryč, než se vzpamatuje.
Nesmíš jí říct, kde jsem.
Ať se trochu podusí.
Ať si mysIí, že jsem se ztratiIa v džungIi.
AIe nechtěIa jsem, aby ses báI ty.
MuseIa jsem ti dát sbohem,
nebo spíš, au revoir.
Protože až je přivezeš zpátky,
budu tam na tebe čekat,
s copa de oro ve vIasech, hned za hranicí.
ZIato, hranice, kterou překračuju, je hranice příčetnosti, zIato.
-Ne. -AIe ano, zIato.
Mám to ceIé vymyšIené, drahoušku.
MěI bys mít pěkný veIký kosteI v Thunderbird Heights. . .
Taťka je tam veIké zvíře.
. . .a ženu, která bude chápat ušIechtiIost tvého posIání.
-Ne, ne. -AIe ano. Zařídím to. Taťka to zařídí.
-Ne. -Ano.
"Město se strženými hradbami
je muž, který se neovIádá. "
Já tě ovIádnu.
Budu tě držet.
-Ne. Ne, ne. Ne. -Ano. Ano, ano.
CharIotte.
CharIotte. . .
. . .už jsem ti řekIa, jak je mi to Iíto.
Můžeš si dovoIit být veIkorysá.
Prostě jsem byIa hněvem bez sebe.
AIe nikdy jsem ti nechtěIa ubIížit.
Za nic na světě bych ti neubIížiIa.
CharIotte.
CharIotte, musíš mi odpustit. Takový smutek nesnesu.
Shannone?
Shannone, otevřete dveře.
SIyšíte mě, Shannone.
Máte tam to dítě. Okamžitě otevřete.
Řekne to mému otci, řekne to všem.
Je tam s ní. Má zamčené dveře.
Tedˇ nikdo žádné kIíče neprohodiI. TohIe si nenechám Iíbit.
SkončiI jste, Shannone.
O to se postarám.
Až s vámi skončím, nebudete se mít kde skrýt.
To nic, sIečno FeIIowesová. Ctnost vítězí. Vaše, samozřejmě.
Počkejte. Jen počkejte.
Dobré ráno. Těšte se na nádhernou cestu.
V této části Mexika na nás čeká překrásná krajina.
DovoIiI jsem si pořídit pár suvenýrů z pobytu v Los FeIiz.
MiIuju tě.
Zdarma. Pozornost reverenda T. Lawrence Shannona.
SIečno PeebIesová.
Kde je sIečna FeIIowesová?
MysIeI jste, že vám to, co jste včera provedI, projde?
-Jak to mysIíte? -Je to venku.
Dnes ráno psaIa teIegram
nějakému soudci FeIIowesovi domů do Texasu.
Chce váš životní příběh od okamžiku, kdy jste začaI mIuvit.
-Jak to víte? -PožádaIa mě, abych ho posIaI.
ŘekI jsem jí, že tohIe řidič v popisu práce nemá.
-Díky, Hanku. -Nejste z toho venku.
SIečna FeIIowesová šIa do Telegráfico sama.
Chce vás dostat, reverende.
Dobré ráno, sIečno FeIIowesová.
Já. . . Budu řídit.
Už jsme tady, Peebie, tvoje trabIe skončiIy. Tedˇ se můžeš pěkně vykoupat.
"HoteI Ambos Mundos v Puerto VaIIarta
je naprosto moderní kIimatizovaný hoteI
v nádherném prostředí, se skvěIým jídIem a sIužbami. "
Shannone? Shannone, to je náš hoteI.
Shannone. Zastavte.
Okamžitě zastavte. Shannone. Shannone!
Co to sakra zkoušíte, reverende? Chcete nás zabít?
-ZešíIeI jste, nebo co? -TohIe není Ambos Mundos.
PodIe brožury máme zastavit v Ambos Mundos v srdci Puerto VaIIarta.
Tak jsme tady, dámy, tohIe je MismaIoya, ráj západního pobřeží.
Nadosmrti mi budete vděčné.
V ceIém Mexiku se tomuhIe nic nevyrovná.
Šéfkuchař je Číňan, speciáIně mnou dovezený ze Šanghaje.
ZavazadIa tu nechte. PersonáI se o všechno postará.
Odvezte nás do Puerto VaIIarta, kde máme být.
Očekávám důIežitý teIegram.
-Nikam vás neodvezu. -Proč ne?
Protože reverend vzaI hIavu rozděIovače, proto.
Shannone.
Shannone, tohIe vám neprojde!
Frede?
Shannone.
Co tady sakra děIáš mimo sezónu?
PošIeš mi sem někoho, aby mi s tím pomohI?
Pepe.
Frede, kde jsi?
Fred tě nesIyší, zIato.
Proč? ŠeI na ryby?
Kdy jsi zase začaI?
-S čím? -S pitím.
Nejsem opiIý.
-Tak co to s tebou je? -To je horečka, jen horečka.
-Kde je Fred? -Mrtvý.
-ŘekIa jsi mrtvý? -Přesně tak. Fred je mrtvý.
Jak? Kdy?
Před neceIými čtyřmi týdny.
AIe zemřeI ve stoje. ChytaI veIkého mečouna, mečoun vyhráI.
DoufaI jsem, že mi Fred pomůže, že mě dá do pořádku a pomůže mi.
ByI mou nadějí na spásu. SázeI jsem na něj.
-Ty se hroutíš, že? -Jo, jo. To oni.
Chtějí mě zničit.
SnažiI jsem se vydržet, abych se dočkaI Iůžka na verandě
u deštného Iesa a kIidné pIáže. Jedině to mě dokáže zachránit.
ZIato, Iehni si na Iůžko. UděIám ti dobré rum-coco.
Ne, ne, ne. Když tedˇ začnu pít rum-coco, už nepřestanu.
Reverende! Chtějí, abychom se vrátiIi do města.
Tak jim řekněte, že se do města vrátit nemůžou.
DoufaI jsem, že je Fred zkrotí.
ByI to rybář, a já mám pIný autobus Iidožravých žraIoků.
-Musím sem ty ženy dostat. -Ne, nemusíš.
V srpnu máme zavřeno. Vždycky máme v srpnu zavřeno.
Přestaňte s tím troubením!
Maxine. Maxine, musíš mi pomoct.
-ZIato, jsi úpIně mimo. -Maxine, nemůžu o ně přijít.
Cestovka mi daIa podmínku, protože minuIý měsíc dopadIa cesta strašně.
Ta skupina mě chtěIa nechat vyrazit, a tedˇ mám podmínku.
Když přijdu o tuhIe, určitě mě vyhodí. A co potom, Maxine?
Nic nižšího než BIakeova cestovka neexistuje.
Dobře, dobře, zIato. Když ti na tom tak záIeží. . .
. . .můžou zůstat tady.
Jde sem tvůj parťák.
Jmenuje se Hank. Hank.
-Musíš mi s ním pomoct. -Jistě.
-Dám mu rum-coco zdarma. -Ne, ne, ne.
Teprve až vyIoží autobus.
Neprojde vám to. NěkoIika těm paním je zIe.
Půjdou zpátky pěšky, jestIi mi tu hIavu rozděIovače nedáte.
V tomhIe vedru je zabije úžeh. Hanku, potřebuju vaši pomoc.
TohIe je zkouška síIy, Hanku, mezi dvěma muži a hejnem starých sIepic.
To snad víte. Vím, co děIám, Hanku.
Na to nezapomeňte.
Ta baba posIaIa teIegram z Los FeIiz dnes ráno, že?
Odpovědˇ přijde do jejich hoteIu v Puerto VaIIarta, že?
AIe když tam nebudeme, tak tam nemůže přijít, že?
Lizzie Bordenová se nechopí sekyry. Proto jsem je přivezI sem.
Pořád mysIím dopředu. Potřebuju jen trochu času.
Abych znovu získaI úctu
těch starých. . . Těch miIých paní.
Zítra touhIe dobou mi budou zobat z ruky.
Na to vám dávám přísIib reverenda T. Lawrence Shannona.
Jaký přísIib jste daI tomu svedenému děvčeti?
Svedenému? Hanku, pokud chcete v téhIe branži uspět,
musíte podávat přesné nezveIičené zprávy.
TohIe je rozhodně zveIičování.
VyzkoušeI jsem všechny kroky, kterých je muž schopen,
abych odvrátiI návrhy té předčasně vyspěIé JezebeI.
Copak se takhIe mIuví o nevinné mIadé dívce?
Rozhodně jste nic neodvraceI, když jste ji včera dostaI k sobě do pokoje.
Haha, hrozná Iegrace.
Bez přehánění, ať se stane reverendovi cokoIiv, bude to máIo.
Vyhýbáte se jí? Všechno nám tam řekIa,
-zatímco jste nás unášeI sem. -Hanku. . .
Vaši verzi jsem sIyšeI. AIe její je jiná.
ŘíkaIa, že chtěIa odIetět z Puerto VaIIarta,
a vy jste nedokázaI snést, že by byIa pryč.
Fantastické. To je vážně fantastické.
Paní FauIková, zIato,
dejte mu menu. Dejte mu menu pro dámy.
To vaše fantastické menu.
Ano, děkuju. Tu máte, Hanku.
Vraťte se tam a ukažte tohIe fantastické menu dámám.
Popište výhIed z kopce, Iuxusní vybavení hoteIu,
cokoIiv budete chtít.
Dostaňte je sem, Hanku.
SkvěIý, poctivý mIadík.
Takže sis ukradI maIé kuřátko a staré sIepice začaIy kdákat?
Je to veIice vážné. Je citově předčasně vyspěIá.
-To je toho. -Také cestuje pod ochranou
vojenského doprovodu kostičkované učiteIky zpěvu.
Jak dIouho to asi potrvá, než se sbor baptistických učiteIek
vyhrabe z autobusu zaparkovaného na sIunci, když je 40 ve stínu.
-Už se šinou. -Vážně?
TohIe koIo jsem asi vyhráI. Starý dobrý Hank.
Starý dobrý Hank by se radši měI skrýt.
Podívej na ni, pádí jako rozzuřený sIon.
Maxine, musíš mi s ní pomoct, zIato.
Nejen že mi chce zařídit výpovědˇ, aIe taky na mě chce hodit
obvinění ze znásiInění, ze zneužití mIadistvé.
Zneužití mIadistvé? Nikdy jsem nevěděIa, co to je.
To je když muže svede dívka mIadší 20 Iet. To není Iegrace, Maxine.
Proč chceš vždycky ty mIadé, zIato?
Nechci žádné, žádné, bez ohIedu na věk.
Tak proč je bereš, Shannone?
-Lidé potřebují Iidský dotek, Maxine. -Shannone!
Shannone! Jste Ihář.
Pojdˇte, sIečno FeIIowesová. Všechno je zařízené.
To nikdy neděIejte.
Ne v pravé poIedne v tropech v Iétě. Nikdy se nežeňte do kopce,
jako byste vedIa útok kavaIérie na nedobytnou pozici.
Nestojím o rady nebo instrukce. Chci tu hIavu rozděIovače.
To je jedna z těch půvabných dam.
Paní FauIková, sIečna FeIIowesová.
-Dobrý den. -VyjednávaI s vámi něco?
-Co jako? -Dostane od vás provizi?
HeIe, zIato, ode mě nikdo provizi nedostává.
-Odmítám víc Iidí. . . -Máte tady teIefon?
-Jistě. -Chci si zavoIat do Texasu.
-Samozřejmě na účet voIaného. -TamhIe v kanceIáři.
Kdy sis sem sakra zavedIa teIefon?
Starý Fred to konečně u teIefonní spoIečnosti zařídiI.
Běž tam a zjisti, s kým mIuví.
Ať se nedovoIá do BIakeovy cestovky. Chce, aby mě vyhodiIi.
Už jsme skoro tam, Peebie. Už jen kousek.
SIečno PeebIesová, jsem nadšený.
VěděI jsem, že zdravý rozum zvítězí.
MismaIoya vás okouzIí. Podívejte na ten výhIed.
Nejsme tu z vIastní vůIe, aIe z donucení.
-SIečna PeebIesová je chorá. Musí na. . . -Na záchod.
Záchod, záchod. Hanku, přineste z autobusu zavazadIa.
PosIužte si, dámy. BungaIovy jsou jen vaše.
Tak vidíte, sIečno PeebIesová, do pohodIí a soukromí.
-Peebie, -Jinak to nešIo, Judith, Peebie. . .
Jen dočasná indispozice. Paní FauIková se o ni osobně postará.
To je tu standardní přístup.
Vy a CharIotte, sIečna GoodaIIová, můžete jít do tohohIe.
Chci vIastní pokoj.
Vůbec mi to nevadí. Může mít vIastní pokoj.
Už za její činy nenesu odpovědnost. Je samostatná.
Dokud se nevrátíme do civiIizace.
Hanku.
Vezmu kufr sIečny FeIIowesové.
Děkuju.
Tudy, sIečno FeIIowesová.
SIečno FeIIowesová, dovoIaIa jste se?
Linky byIy přetížené, zavoIají mi.
SIečno FeIIowesová, prosím vás na okamžik.
Tak co? Co chcete?
Víte, stejně. . .
Stejně jako se to občas stane každému,
se můj život obrátiI proti mně.
A co z toho máme my?
SIečno FeIIowesová, právě jsem se vám svěřiI, že jsem na konci siI.
SIečno FeIIowesová, snad nechcete, abych si mysIeI,
že jste někdo, kdo upřednostňuje osobní odškodnění
před syrovou reaIitou muže, který je na konci siI, aIe snaží se udržet.
PosIouchejte mě. CeIý rok jsme v baptistické škoIe otročiIy,
abychom měIy na tuhIe cestu do Mexika, a přitom je to podfuk.
Fantastické.
CeIé dny trčíme v tom vydýchaném autobuse,
jezdíme po vedIejších cestách.
Otřesené a otIačené, abyste získaI svůj profit.
Všechny ženy mají úpIavici.
To mi za vinu nedávejte. RozdaI jsem vám instrukce:
Co jíst, co nejíst, co pít, co nepít.
Nejde o to co, aIe kde jsme jedIy.
Není to úpIavice, ani amébová. Není to nic. . .
Je to Montezumova pomsta.
Tak tomu tady doIe říkáme: Aztécký dvoják.
Vážně? Já pIánuju svou pomstu, Dr. Shannone.
ZIato, mysIím, že tu by neukIidniI ani starý Fred.
Běž si Iehnout.
-Tak jo, Shannone. -Co chceš děIat?
Už tě někdy hoIiIa žena?
Můžu se ohoIit sám, Maxine.
S touhIe třesavkou? Jak dIouho už ji máš, Shannone?
ObjeviIa se na začátku zájezdu. Je to noční můra.
VyvrchoIiIa, když mi čarodějnice z Endoru začaIa vyhrožovat umučením.
Tehdy mě ovIádIa sIepá panika.
Tehdy se objeviI ten bubák.
Nic víc ten tvůj bubák není? Jen panika?
Maxine, neříkej "jen panika", jako bys říkaIa "jen Iepra" .
Panika je vážná věc.
Komu to Madame Lafarge voIaIa?
-Nějakému soudci v Corpus Christi. -Já to věděI.
-Kam jdeš? -Vyrvat ten teIefon. . .
To tak!
StáIo mě to 1 200 pesos, abych sem tu Iinku dostaIa.
Jen si Iehni, miIáčku, a až tě vyfešákuju,
půjdu zrušit ten hovor.
Vidím, že máš svůj zIatý křížek.
PřemýšIíš o návratu do kosteIa?
Včera jsem psaI svému starému biskupovi, dopis naprosté kapituIace.
Proč si pořád něco namIouváš?
O návratu do kosteIa nepřemýšIíš,
jinak by ses tak nebáI, že přijdeš o tohIe mizerné místo.
Lidé nechodí do kosteIa, aby tam posIouchaIi ateistická kázání.
K čertu s tím. V životě jsem ateistické kázání nepronesI.
Tak dobře, zIato, dobře.
Jakou máš veIikost bot, zIato?
Nechápu smysI té otázky.
TyhIe boty jsou podIe mě zničené.
Pokud si vzpomínáš, cestuješ jen s jedním párem.
Ve Fredově pozůstaIosti jsou jedny pěkné boty.
A vypadá to, že máš stejnou veIikost.
Starého Freda jsem miIovaI, Maxine, aIe do jeho bot se mi nechce.
MohIo to být horší, zIato.
MohIo to být horší.
Na které straně je moře?
Přímo tady doIe, aIe kvůIi stromům není vidět.
Vnímám ho a cítím ho.
Je to koIébka života.
Patří k vašemu zájezdu?
Vypadají jako párek cvoků.
V moři vznikI život.
Dobrý den.
Zdravím.
Už jste někdy zkoušeIi pomáhat pánovi,
který nemůže chodit, do kopce v deštném Iese?
Ne. NezkoušeIa bych to ani z kopce.
Můžu pro vás něco uděIat?
Když už jsme tady, tak té námahy neIituju.
Pro maIíře je tu nádherná vyhIídka!
Ve městě mi řekIi, že tohIe je pro maIíře ideáIní místo.
A rozhodně nepřeháněIi.
Můžu pro vás něco uděIat?
Ano, ano, hIedám řediteIe hoteIu.
To jsem já. Osobně.
Tak vy jste řediteIka. SkvěIé. Já jsem Hannah JeIkesová. Těší mě.
-Paní. . .? -FauIková. Maxine FauIková.
Máte zájem o pokoje?
Ano, ano, máme, aIe nemáme rezervace.
ZIato, v srpnu máme zavřeno, až na pár zvIáštních hostů.
Podívej se na ně, jestIi nejsou zvIáštní, tak kdo?
ZIato, ten stařík by měI být v nemocnici.
Ne. Ne, ne, jen si ráno trochu vyvrtnuI kotník.
Pojdˇte, dědo. Dva schody, raz, dva. A je to.
Hannah, řekni jí, že moje sIabost je jen přechodná.
Brzy budu moct Iézt, pak se začnu i batoIit.
A zanedIouho tady budu poskakovat jako starý kamzík.
Ano, ano, dědečku, už jsem to říkaIa.
Řekni té paní, že znám pár hoteIů,
ve kterých nechtějí psy, kočky nebo opice.
A některé dokonce odmítají děti, jejichž věk přesáhI devadesátku.
AIe ujisti ji,
že pokud mi odpustí mou hanebnou dIouhověkost
a tuto přechodnou zchátraIost,
obdaruju ji posIedním podepsaným výtiskem své první sbírky veršů.
ByIa vydána. . . Kdy, Hannah?
V den, kdy zavraždiIi prezidenta WiIIiama McKinIeyho, Nonno.
Můj dědeček je básník Jonathan Coffin.
Je mIadý 97 Iet.
A bude mIadý 98 Iet,
-5. října. -Staří Iidé jsou pozoruhodní.
TeIefon! ZrušiIa jsi ten hovor?
Copak jsem na to sakra měIa čas?
NemIuviI jsem moc?
NemIuviI jsem už zase moc?
Obávám se, že ano.
MysIím, že nás neubytuje.
Její oči říkaIy veIkými modrými písmeny "ne" .
S tím si neděIejte starosti. Určitě vás ubytuje.
Na teIefonu je soudce Truman FeIIowes.
Musí to být její bratr. ManžeIa určitě nemá.
ŘekIa jsem, že odjeIa, a hovor jsem zrušiIa.
Maxine, jsi úžasná.
Můžeme se nyní zapsat?
Zapsat se můžete kdykoIiv.
AIe musím od vás vybrat šest doIarů,
jestIi chcete do hry.
Šest doIarů.
Tři doIary od každého. Víte, takhIe mimo sezónu
pracujeme podIe upraveného amerického pIánu.
Chápu. Ano, víte,
my sami také obvykIe pracujeme zvIáštním způsobem.
Jak to mysIíte, že pracujete?
Zde je naše vizitka.
Možná jste o nás už sIyšeIa.
Už o nás Ieckde psaIi.
Můj dědeček je nejstarší žijící a píšící básník.
Také recituje.
Já maIuju akvareIy a kresIím portréty na počkání.
Cestujeme spoIečně a pIatíme
dědečkovými recitacemi
a prodejem mých portrétů uhIem a pasteIy.
ObvykIe procházím mezi stoIy během oběda a večeře, pomaIu.
Nosím maIířský pIášť
maIebně pocákaný barvou.
Lidem se nevnucuju. Pouze jim ukazuju svá díIa.
MiIe se na ně usmívám, a pokud mě vyzvou,
posadím se a nakresIím rychIý portrét.
A děda?
Představím ho jako nejstaršího žijícího a píšícího básníka na světě.
Když bude vyzván, zarecituje jednu svou báseň.
Samozřejmě byIy všechny napsány už dávno,
aIe víte, že začaI pracovat na nové?
Po 20 Ietech začaI novou báseň.
Zatím ji nedokončiI.
StáIe má inspiraci, aIe už se nedokáže toIik soustředit.
Zrovna tedˇ se nesoustředí vůbec.
Jen si dává dvacet.
Dědo.
Čas jít na kutě, dědo.
-Nech toho. -Prosím.
ZkusiIi jsme všechny hoteIy v Puerto VaIIarta.
Nikde nás nechtěIi.
Obávám se, že se budu muset spoIehnout na váš soucit.
Dobrá. Nechám vás tu na jednu noc, aIe jen na jednu.
-Děkuju. -Kde máte zavazadIa?
-Žádná nemáte? -SchovaIa jsem je za paImeta
u paty kopce spoIu s dědečkovým vozíkem.
Pepe.
Honí Ieguána.
Co s ním uděIají?
Přiváží ho, vykrmí a sní.
Pepe.
Dobře, zIato. S dědou můžete do bungaIovu 9.
Jak bude děda chodit na jídIo? Dej mu apartmá.
Počkat, Shannone, to je Iuxusní apartmá.
Já vím, Maxine, štědrost je zákIad tvojí povahy.
Pojdˇte, dědo. Čas jít.
Dobře.
ChtěI někdo recitaci?
Ne, Nonno, jen jdeme do našeho pokoje.
Hrozně se bojím, že dědeček měI v těch vysokých
sierrských průsmycích sIabou mrtvici.
To se u starších stává. Není to mrtvice, jen maIá mozková příhoda.
Symptomy brzy zmizí, někdy si staří Iidé ani nevšimnou, že k tomu došIo.
Na chviIku si odpočiň, Nonno.
Jak klidná je větev olivová
Když blíží se noc nová
Bez pláče a bez modlení
Bez zrady a bez soužení
Nonna nechám tady a vezmu si tenhIe pokoj.
TenhIe má děravou střechu, aIe nevšimnete si toho,
dokud nezačne pršet, a pak vám nezbyde nic jiného, než z něj vypIavat.
-AIe ne, pane. . .? -Shannon, reverend T. Lawrence.
Pane Shannone, když začne pršet, najdu si suché místo.
KoIikrát. . .?
KoIikrát už jste objeIa svět?
ToIikrát, koIikrát svět oběhI sIunce.
A mám pocit, že jsem to ceIé šIa pěšky.
Děkuju, pane Shannone.
SpojovateIi.
SpojovateIi, aquí parlar angIicky?
-Sí, seňora. Přejete si? -Tady sIečna FeIIowesová v MismaIoya.
-Sí, seňora. -Co je s mým hovorem do Texasu?
-Kam do Texasu? -Corpus Christi.
-Myslel jsem, že jste odjela. -OdjeIa?
Jak bych mohIa odjet? On má tu hIavu. . .
SpojovateIi, znovu spojte ten hovor,
a já budu čekat na Iince, i kdyby to měIo trvat ceIé odpoIedne.
Dobrá, seňora.
Svůdníku.
-Co je? -Svůdníku.
-Co se vám zase nezdá? -Larry, proč jsi mi to neřekI?
Co jako? Co se děje?
-OdhaIiIa jsem vás, Shannone. -CeIou vaši ostudnou minuIost.
VydávaI jste se za pastora.
Vždyť jsem pastor. Kdo říká, že ne. . .
ZIato, ukaž jim ten zIatý křížek, to bude důkaz.
MysIeI jste, že mě přechytračíte, když vaše DuIcinea zruší můj hovor.
SIečno FeIIowesová, jestIi DuIcinea znamená to, co mysIím,
tak riskujete přední zuby.
Můj bratr se spojiI s BIakeovou cestovní kanceIáří.
UjistiIi ho, že podniknou kroky, drastické kroky.
Co tím mysIíte?
-Mám smIouvu zajišťující. . . -Vaše smIouva je bezcenná.
Můj bratr je soudce.
InformovaI vašeho zaměstnavateIe, že nemusí zaměstnávat muže,
který děIá kariéru sváděním mIadých dívek.
"Sváděním! " NavedIas ji, aby si mysIeIa. . .
Larry, jak tě napadIo, že bych. . .?
ŘekIa jsem kariéru. CeIou cestu z PIeasant VaIIey ve Virginii
až po ten hrozný hoteI, do kterého jste nás včera zatáhI.
AIe ta kariéra tedˇ skončiIa.
VyIoučený reverende Shannone.
To je Iež. Mrzká Iež.
NevyIoučiIi mě. Jenom mi odmítIi přístup do mého kosteIa.
Šířit něco takového je pomIuva.
Můžu se bránit soudně. Taky to uděIám. TyhIe dámy jsou mí svědci.
Když to budete opakovat, tak vás. . .
Já vám ukážu. Všem vám ukážu.
Nemůžete říkat, že mě vyIoučiIi.
Já vám ukážu. Já vám ukážu.
JestIi nechcete sežrat jeho, tak půjdu připravit jídIo.
Co to má být?
PoIévka.
Je připáIená!
Changu. . .
. . .už jsem tě varovaIa dřív.
TohIe tady nedovoIuju, ani když jsi na dovoIené.
Vzpomínáš, jak jsi to daI do enchiIadas?
Co chceš děIat s těmi ostrouny?
Já neděIat nic. Já na dovoIená.
Pedro může smažit s hodně čiIi, pěkně páIivé.
-Co takhIe je podusit, paní FauIková? -Do kuchyně hosté nesmí.
Nemohu vám pomoci?
Prosím, nechte mě.
NarodiIa jsem se a vyrůstaIa v rybářském přístavu na Nantucketu.
PřipravovaIa jsem všechny ryby, které pIavou v moři.
Kromě veIryb, aIe to jsou savci.
Vím, o co vám jde, zIato.
Chcete být užitečná, abych vás tady s dědou nechaIa zadarmo.
Nic tak očividného bych si nedovoIiIa.
Ne na tak zkušenou ženu, jako jste vy.
Ne, v kuchyni chci pomoct proto. . .
Podáte mi nůž, prosím?
Mačeta.
Jen jsem si všimIa jistého
nepřáteIství vůči panu Shannonovi
u dam v jeho výpravě, zejména. . .
. . .u sIečny FeIIowesové, a napadIo mě, že ukIidňující jídIo
možná ukIidní i jejího ducha.
SIečno JeIkesová, zIato, jste podvodnice.
Fantastická, kIidná podvodnice.
Jste úpIně na mizině, co?
Ano, to jsme, úpIně.
Říkáte to, jako byste na to byIa hrdá.
Nejsem na to hrdá, a ani se za to nestydím.
Prostě se nám to přihodiIo.
Víte, co to znamená?
Ne, neřekIa bych.
To je čínsky "to chce kIid" .
Náš čínský kuchař to říká.
Starý Fred říkávaI,
že ta tři sIova symboIizují všechnu moudrost Východu.
-Fred? -Můj manžeI.
Můj zesnuIý manžeI.
Kdy vás opustiI, paní FauIková?
Před třemi, skoro čtyřmi týdny.
Možná mi to ještě úpIně nedošIo, že je navždy pryč.
Připadá mi, jako by byI na rybách. Stejně pořád rybařiI.
MIuviI jen máIokdy, jen když se opiI a zpívaI.
Pak IežeI v té síti a piI a zpívaI ceIou noc.
Hosté si nikdy nestěžovaIi.
Jinak bych je nakopIa rovnou z kopce.
Tomu věřím.
Starého Freda jsem miIovaIa.
Víc než by kdo řekI, vzhIedem k tomu, jak jsem to táhIa. AIe Fred to věděI.
Víte, byI o 28 Iet starší než já.
A nespaIi jsme spoIu nevím jak dIouho.
Fred říkávaI, že si mysIí, že je impotentní.
AIe podIe mě prostě jen ztratiI zájem.
Jaké měI daIší zájmy, paní FauIková?
Jen rybaření.
ChytaI je, a pak je házeI zpátky.
Jen když spoIkIy háček, tak z nich byIa večeře.
Fred žiI a nechávaI žít.
Když jsem najaIa ty pIavčíky. . .
. . .zajímaIo to Freda?
VyváděI, když jsem se s nimi chodiIa v noci koupat? Vůbec ne.
Prostě ceIou noc rybařiI.
MuseI to být pozoruhodný muž.
Přesně. Lidé s probIémy,
to znamená všichni, sem chodiIi a povídaIi o nich Fredovi.
DokázaI posIouchat věčně. ByI Iepší než jakýkoIiv cvokař,
protože poznaI, co vás trápí, ještě než mu to čIověk řekI.
Proto se Shannon vždycky vydávaI do MismaIoya, když měI strach.
Vzpomínám si, jak se tady jednou ukázaI taky mimo sezónu.
A já mu děIaIa návrhy.
AIe Shannon nechtěI, kvůIi svému přáteIství s Fredem.
MysIím, že už jsou připravené.
To jsem byIa taky, sIečno JeIkesová, já taky.
AIe nemohIa jsem mu říct, že je to Fredovi jedno.
PřišIo mi to k Fredovi nefér.
PodIe mě jste také pozoruhodná osoba, paní FauIková.
Nezkoušejte mě obIafnout, zIato.
Já si rozumím.
Pořád mám svoje bioIogické potřeby.
PIavčíci?
Jo.
AIe i já znám rozdíI mezi tím někoho miIovat,
a jen s ním jít do posteIe. To poznám i já.
Nelly byla dáma
Včera v noci umřela
Zvoňte zvony Pro milovanou Nelly
Mojí temnou nevěstu Virginny
Nevstupuj sem. Nepřekračuj ten práh.
NekompIikuj mi život. Mám horečku. NekompIikuj mi horečku.
Larry, pozor. ŠIapeš po rozbitém skIe.
-To je jedno. -Nehýbej se.
Pořežeš si chodidIa, zakrvácíš podIahu.
-Kdo tě sem viděI přicházet? -Nikdo, jen Ieguán.
-Tvůj strážný anděI bude zuřit. -Ať si vyje.
Nesnáším ji a nesnáším tu hnusnou práskačku, co tě ve Virginii zničiIa.
A ty mě ničíš v Mexiku. Vstaň, je to nesIušné.
Posadˇ se sem. Chci ti něco vysvětIit. PosIouchej mě.
Citový bankovní zůstatek čIověka je omezený.
AIe můj se vyčerpaI. Je na dně.
Nemůžu z něj ani vystavit šek. Není z čeho vybírat.
Bože, máš tady skvrny od krve.
BohužeI ti musím říct, že jsi tak nebezpečná,
jak jsi mIadá a půvabná.
A kvůIi svému mIádí a půvabu jsi tak nebezpečná.
A to ti dává ničivou moc nad zničiteIným mužem.
Nevrátíme se.
Zůstaneme tady spoIu.
Budeme tu žít u moře jako FIetcher Christian a ta domorodkyně.
Žít na sIunci. Vezmeš si mě, Larry.
Ach Bože, to ne, ne.
Nic nemůže být horšího než dívka ve tvém nestabiIním stavu
spojená s mužem v mém nestabiIním stavu.
Protože dva Iidé v nestabiIním stavu
jsou jako dva státy stojící proti sobě v nestabiIním stavu.
Ničivý potenciáI může zničit ceIý svět,
nenapraviteIně.
Chodíš bosý po skIe.
ProšeI bych pekIo po síře,
abych tě odsud dostaI. Okamžitě odejdi.
Nevěřím, že mě nemiIuješ.
NemiIuju. . . NemiIuju nikoho.
Vím, že je téměř nemožné, aby si čIověk uvědomiI, že není miIován,
když miIuje někoho, o kom si mysIí, že ho miIuje.
NemohI bys chodit bosý po skIe, kdybys mě nemiIovaI.
Chodím bosý po skIe, protože mě nenecháš na pokoji.
Dobře, uděIám to také. Budu chodit po skIe a vykrvácím tu s tebou.
Ne, to nesmíš. Odejdeš z mého pokoje a z mého života.
Ne, poIož mě. Ne!
Už se ke mně nepřibIížíš, jasné?
PoIož mě. Nenávidím tě!
ZničiI jsi mi život.
ZabiI jsi mě, zabiIs mě!
PoIož mě!
Co je to, pane Shannone?
Hrom a pekIo.
Krvácejí vám nohy.
V ceIém pokoji mám na podIaze skIo.
Posadˇte se. V pokoji mám dezinfekci a chirurgickou gázu.
Fantastické. Naprosto fantastické.
Vypadá to, že sIovo "fantastické" je vaše obIíbené, pane Shannone.
SIečno JeIkesová,
žijeme ve dvou rovinách.
Jen ve dvou?
Žijeme v rovině fantastické a v rovině reaIistické.
AIe která je doopravdy skutečná?
ŘekIa bych, že obě, pane Shannone.
AIe když žijete v rovině fantastické,
jako já posIední dobou čím dáI víc, aIe musíte fungovat v reaIistické,
tak se vyděsíte.
A já jsem vyděšený, sIečno JeIkesová.
Plod, který jednou zlatý bývá
Boj s mlhou, která plíseň skrývá
Hotovo.
Tedˇ půjdu ukIidit to rozbité skIo u vás v pokoji.
To nemusíte. Můžete mi prosím přinést boty
a koIárek? Je na podIaze.
HodIáte tu dnes večer sIoužit bohosIužbu, pane Shannone?
Ne, mám v pIánu. . .
. . .neděIat nic.
A přineste mi tu hIavu rozděIovače, jestIi vás můžu poprosit.
TohIe?
To je ono.
Když nebudete sIoužit bohosIužbu, proč si ten nepohodIný úbor berete?
Protože mě obviniIi, že jsem byI vyIoučen a IhaI o tom, proto.
Předvedu těm dámám, že jsem pořád vysvěcený pastor.
Obávám se, že to nepůjde, pane Shannone.
Pásek je tak rozedřený, že tam knofIík nechce držet.
-Sakra. -Hannah!
Bože, upadI.
Hej, dědo.
A je to.
Kéž bych měI tak kIidný puIz jako on.
ZamotaIa se ti hIava, dědečku?
Ne, ne.
PracovaI jsem na své nové básni a. . .
Kde mám hůI?
Tu máte, dědo.
PokIepávaI jsem si hoIí do rytmu, a vykIouzIa mi.
MěI byste si odpočinout.
Ano.
Odpočinout.
Bude v pořádku, můžeme si povídat venku.
Proč takhIe dýcháte?
Někdo pije. . .
. . .někdo bere prášky.
Já se jen párkrát zhIuboka nadechnu.
Víte. . .
. . .nemusíte se kvůIi tomu děsit.
ByI úžasný, prostě úžasný,
dokud se u něj nezačaIy objevovat tyhIe epizody.
Když začaIy,
přesvědčovaIa jsem ho k návratu na Nantucket, aIe on řekI: "Ne. Mexiko. "
Takže jsme v Mexiku.
A nechtěI odpočívat, dokud se nedostaneme k moři.
"KoIébce života," jak říká.
Tak jsme tady, pane Shannone.
Jako párek strašáků na tomhIe větrném kopci
nad koIébkou života.
Pak jen k zemi pád
Hannah? Hannah?
-Ano, dědečku? -Jsem si jistý, že ji tu dokončím.
Mám ten samý pocit, dědo.
V životě jsem si nebyI ničím jistější.
Já jsem si také v životě nebyI nikdy ničím jistější.
Samozřejmě, že tu báseň dokončíš. Vždyť už je skoro hotová.
Budu venku, kdybys chtěI, abych něco zapsaIa.
Nejspíš tedˇ bude chvíIi spát.
SIečno JeIkesová, můžu. . .? Můžu si od vás vzít cigaretu?
TyhIe nemůžete kouřit.
Vyrábějí je z vajgIů posbíraných na uIici.
Vezměte si ode mě.
AngIické, importované, vzduchotěsně baIené. Můj jediný Iuxus.
Ano, děkuju, vezmu si, protože jste moje zahodiI.
Tak. . .
. . .něco vám o vás povím, sIečno JeIkesová.
Jste dáma, skutečná a skvěIá.
Čím jsem si od vás takový kompIiment zasIoužiIa?
VytáhIa jste cigarety, zjistiIa jste, že vám zbývají jen dvě.
Nemůžete si dovoIit koupit daIší krabičku ani těch Ievných,
a tak jste si je schovaIa na později, že?
Neúprosně přesně, pane Shannone.
AIe když jsem vás o jednu poprosiI, bez zaváhání jste mi ji nabídIa.
MysIím, že děIáte z maIičkosti něco veIkého.
AIe ne, ne.
DěIám maIičkost z něčeho veIice, veIice veIkého.
Jak dIouho už nepracujete v kosteIe, pane Shannone?
Jak to souvisí s cenou rýže v Číně?
-Nijak. -A jak to souvisí
s cenou kávy v BrazíIii?
Beru otázku zpět a omIouvám se.
Dobrá tedy, rád vám na ni odpovím.
V církvi jsem působiI jediný rok
po svém vysvěcení na kněze.
To je dIouhá dovoIená, pane Shannone.
Ano, rok jsem měI jednu farnost, a pak. . .
. . .mě nikoIiv vyIoučiIi,
aIe zakázaIi mi vstup do kosteIa.
Vy mě. . .? Vy mě kresIíte?
Pokouším se.
Proč vám zakázaIi vstup do kosteIa?
KvůIi smiIstvu a chování nevhodnému pro kněze.
Za jakých okoIností došIo k tomu prvnímu provinění?
Ke smiIstvu?
MIadičká učiteIka z neděIní škoIy mě soukromě navštíviIa v mé pracovně,
a tam. . .
UčiniIa mi vášnivé vyznání.
Vyznání Iásky?
Neposmívejte se mi, sIečno JeIkesová.
Vždyť se neposmívám.
Tehdy jsem bývaI hrozný moraIista.
ŘekI jsem té dívce: "PokIekněme a modIeme se. "
A tak jsme si kIekIi.
A pak se najednou. . .
. . .z kIečící pozice staIa Iežící pozice.
Den poté se pořezaIa otcovou břitvou.
-SmrteIně? -Ne, ne, ne.
Díky IeukopIasti.
AIe byI z toho skandáI.
Ano, je mi jasné, že to museIo vyvoIat řeči.
Ano, to ano, to se staIo. Když jsem násIedující neděIi
viděI ty vzhIížející samoIibé, vyčítavé, odsuzující tváře,
pocítiI jsem náhIou touhu šokovat.
A tak jsem je šokovaI.
VyhnaI jsem je z kosteIa.
Jaké to měIo násIedky?
PosIaIi mě do pěkného soukromého ústavu, abych se uzdraviI
z ceIkového nervového zhroucení. Tak to podaIi oni.
A když jsem se dostaI ven,
začaI jsem pracovat tady.
"Cesty po Božím světě, vedené pastorem. "
Abych citovaI Ieták.
AIe bokem. . .
. . .sbíraI Shannon důkazy.
-Důkazy o čem? -O Iidské krutosti vůči Bohu.
-Jak to mysIíte? -BoIest, kterou mu působíme.
OtráviIi jsme jeho atmosféru.
VyvraždiIi jsme divoké tvory.
ZnečistiIi jsme jeho řeky.
Dokonce jsme vzaIi Bohovo nejnádhernější díIo, čIověka,
a vymyIi jsme mu mozek, aby se staI naším produktem, ne Božím.
Rozsekaný, upravený a konzervovaný.
Nehýbu. . .? Nehýbu se moc?
Ne, ovšemže ne.
Pane Shannone?
Co budete děIat, když. . .?
Když co?
. . .když sIečna FeIIowesová prosadí svou?
A dostanu výpovědˇ?
Ano, co budete děIat potom?
Budˇ se vrátím zpátky k církvi, nebo. . .
Nebo mě čeká dIouhá pIavba.
-Je tímhIe směrem. -Co?
Čína.
-To byI jídeIní gong? -JídIo bude hotové za půI hodiny.
Jak vám je, sIečno PeebIesová? Už trošku Iíp?
-Děkuju, mysIím, že ano. -Nedáte si skIeničku?
Ta vám neubIíží.
Vypadáte jako veIiteIka. Co vy, sIečno FeIIowesová?
Děkuju, počkáme tu, dokud nebude oběd připravený.
SIečno FeIIowesová, zIato.
Vím, že vás pár věcí trápí.
AIe co kdybyste se ukIidniIa trochou rum-coco zdarma?
To dejte svému příteIi, panu Shannonovi. Já nenasávám.
Tak co trochu trávy?
ObvykIe ji hostům nenabízím,
aIe vy vypadáte, že potřebujete něco extra.
Můžu se podívat?
Jsem jen rychIá portrétistka, pane Shannone.
Ne moc taIentovaná.
Vážně mám takhIe divoký pohIed?
Ano, máte, pane Shannone.
Mám horečku.
-Co to vy dva pečete? -Jak to mysIíš, co pečeme?
Copak, ruším vás? Tři už jsou moc?
Ne, ani trošku.
Co to schováváš? Dej to sem.
Proč ho kresIíte? Je víc na mizině než vy.
Možná byste si ho chtěIa nechat, paní FauIková.
Vážně díky, zIato, aIe jeden mi stačí.
-Kdo se chce napít? -Nic si nedám, děkuju.
KIidně můžete. DIužíte mi za pokoje a jídIa.
-Na troše whisky nesejde. -Nech toho.
A ty táhni k čertu!
Pane Shannone, paní FauIková.
Chováte se dětinsky. Okamžitě přestaňte. Je to ostuda!
Je to ostuda.
-Paní FauIková, uvědomte si. . . -Uvědomuju si, že jste vyžírka.
Používáte toho umírajícího starce,
abyste se někam dostaIa, když nemáte peníze ani na jednu noc.
Taháte ho s sebou jako čínský žebrák.
Ten s sebou tahá zmrzačené děti, aby mohI pumpnout turisty.
Půjdu do města.
Na náměstí postavím svůj stojan,
budu prodávat svoje akvareIy a portrétovat turisty.
Nejsem sIaboch, paní FauIková.
Můj zdejší nezdar je pro mě netypický.
-Já taky nejsem sIaboch, zIato. -To skutečně ne.
-Vaše síIa je pozoruhodná. -Vy jedna. . .
Jak se dostanete do města, když nemáte na taxi?
Půjdu po svých, paní FauIková.
Jsem rozená Nantuckeťanka. Ostrované jsou dobří chodci.
SbaIím naše věci.
Posadím svého dědečka na vozík
a odvezu ho z tohohIe kopce na siInici, a pak až do města.
BraI by radši tohIe, než aby zůstávaI, kde není vítán.
A já bych to braIa pro něj i pro sebe, paní FauIková.
Dobrá, ukIidněte se.
-Jsem naprosto kIidná, paní FauIková. -AIe já ne.
To je ten probIém. Shannon je ten probIém.
-ViděIa jsem ty vibrace mezi vámi. -Paní FauIková.
Jsem novoangIická stará panna, které táhne na 40.
A komu sakra ne?
Na vibrace mám postřeh. A mezi vámi byIy vibrace,
vzájemné vibrace, od okamžiku, kdy jste sem přišIa.
A věřte mi, jen to stačí, abych vypěniIa.
Neptejte se proč. Podívejte na něj.
Na mizině, vyděšený, skoro propuštěný.
To je jen jeho situace, paní FauIková,
-ne on sám. -AIe každopádně.
Zapomeňte na to, zIato.
NezIobiIa jsem se na vás, aIe na Shannona.
A dál plody a větve klidně jsou
-Když těší se na noc novou -UděIám dědovi punč.
-Staří Iidé punč potřebují. -Bez pláče...
To je od vás moc Iaskavé.
UděIám mu Manhattan s dvěma třešněmi.
Aby přežiI oběd.
CharIotte.
-CharIotte! -Co ji zase žere?
CharIotte. Děvčata! CharIotte!
Co se zase děje, sIečno FeIIowesová?
CharIotte. NeviděIa jste ji?
ZmizeIa. CharIotte.
-CharIotte! -CharIotte.
-UkIidněte se, sIečno FeIIowesová.
KIidně nám popište, co se staIo.
NepřišIa na oběd. Její pokoj byI prázdný, a u mě v pokoji není.
Nevím, co se staIo. Neozývá se.
-Musíme ji najít. CharIotte. -CharIotte.
CharIotte.
-Ještě. -Už ne.
Už ne, říkám. Přestaňte.
-Seňorita, běžte domů. -Žádný domov nemám.
Běžte domů, říkám.
Vezměte si svoje doIary. Jsem bohatý muž.
Nechci vaše doIary. Nechci, abyste tancovaIa na moji hudbu.
-Ještě hudbu. -Už ne hudbu.
Seňorita, nechceme, aby naši synové věděIi, že dívky mohou být jako vy.
Nevrátím se tam. PoIožte mě. Pusťte mě!
Do toho, Hanku. Nandej jim to!
Prašť je.
Sraz je k zemi.
To je ono, zmIať je.
Jo, ještě jednou.
Jo, nandej jim to, Hanku.
DěIej, zmIať je.
DěIej, Hanku.
Sraz je k zemi! Vyřidˇ je!
Jo, děIej, Hanku, nandej jim to.
DěIej, Hanku!
Hanku, zachrániI jsi mě. Jsi tak odvážný.
Můj hrdino. Hanku, vezmi mě domů.
MysIím tím domů. Řeknu taťkovi, žes mě zachrániI.
Taťka mě miIuje. UděIá cokoIiv, aby se ti odvděčiI.
MěIa by některá z vás zájem vidět
pár vzorků mých děI?
TenhIe se jmenuje:
Denní vzpomínka na světlo měsíce.
A tohIe je portrét, který jsem nakresIiIa za neceIých pět minut.
KráIovna, když ještě byIa princezna AIžběta, na cestě Afrikou před Iety.
Samozřejmě jsem stáIa dost daIeko.
-MuseIa jsem použít daIekohIed. -Ne, děkuju.
Láska jen stará píseň je Kterou hraje houslista opilý
Když potácí se váhavě Špinavou ulicí
-Tedˇ ne, Nonno. -Když srdce jeho hudba se zmocní
-Tak zahraje... -Nonno, prosím tě.
MysIí si, že někdo žádaI o přednes některé z jeho básní.
To nic, zIato.
V téhIe spoIečnosti je děda hvězdou večera.
Dědo, zIato, tu máte.
Dopijte si punč.
Je mi jedno, co kdo říká.
TahIe ryba je vynikající.
Pojdˇ sem s tím. Dám si daIší porci.
A nic nezkoušej. Nech pěsti na taIíři.
Co říkaI?
ŘíkaI, že jste veIký hrdina v boji proti rybě,
pokud je mrtvá.
Moc vtipné.
Taťka říkává, že jediný rozdíI mezi úspěšným a ztroskotancem
je v tom, že úspěšný rozpozná příIežitost, a ztroskotanec ne.
Neboj se, že bych nerozpoznaI příIežitost.
Hanku, až o tobě řeknu taťkovi, bude na tebe moc hrdý.
Hannah? KoIik jsme vyděIaIi?
Dědečku, přestaň prosím křičet.
DostaIas jen mince, nebo i bankovky, Hannah?
Nonno, tedˇ nekřič, obědváme.
Je obídek, dědo.
KoIik jsi z nich dostaIa?
Nechce přestat křičet.
Dědo. Pět doIarů.
Dávám vám je do kapsy.
Nemůžeme přijímat dary, pane Shannone.
AIe co, byIo to jen peso.
Jo, tady si narejžujeme.
To si pište, dědo.
JestIi je tady denní bar, měIi bychom začít tam.
Kout žeIezo, dokud je žhavé.
Dokud je žhavé.
HaIó?
U teIefonu.
Co si přejete?
Koho?
Shannone.
Máš teIefon. EI Paso. Hovor na výzvu.
Na tenhIe okamžik jste čekaIa, sIečno FeIIowesová.
To bude můj vážený, aIe ne mnou, zaměstnavateI.
Nyní vám předvedu, jak dokáže poctivý muž přivést téměř
neřešiteInou situaci k vítěznému konci.
U teIefonu reverend T. Lawrence Shannon.
Tak jak se máte, pane BIakeu? Jsem rád, že voIáte.
Kéž byste tu mohI být s námi. Vzdoušek je tady v tuhIe roční dobu
jako jarní víno.
Jak to mysIíte, že zas nasávám? Přece mě znáte, pane BIakeu.
Je mi jedno, co říká nějaký soudce v Corpus Christi.
Oba víme, že jsem řádně vysvěcený kněz.
-Shannone, máte padáka. -Tak počkejte, vy veIká tIustá nuIo.
Něco vám povím.
Průvodce zájezdu je jako kapitán Iodi.
JakmiIe autobus odjede z nádraží, vše řídí jedině on.
A ujišťuju vás,
že Shannon má všechno pevně v rukou.
VeIice pevně. ProjeIi jsme koIem
smrtících měIčin a všemi nástrahami hIubin.
Obrazně řečeno, samozřejmě. A zůstávám ve veIení.
Tady v kapse mám symboI svého veIení.
Přímo tady, v kapse.
Nemůžete vyhodit muže, který má hIavu rozděIovače.
Shannon může vyhodit BIakeovu cestovku,
aIe BIakeova cestovka nemůže vyhodit Shannona.
-Zájezd skončí v míru a jednotě. -Máte padáka, Shannone!
Shannon vyjde z boje jako vítěz.
Tak co, Hanku, nejste na mě hrdý? Jako čIen mojí posádky,
nejste na mě hrdý?
Hanku, víte, že. . . Ten monokI vám dodává šmrnc, Hanku.
Nech toho, ty veIký paviáne.
Mám to. Mám to, mám to. Mám to!
Aspoň vidíš, jak tě nesnáším.
Nesnáším tě.
NepříteI. MěI jsem vás za příteIe, aIe ukázaIo se, že jste můj nepříteI.
SkončiI jste, reverende. Je konec.
KIid, zIato. Mejdan skončiI.
Tak Iidi, vyrazíme.
SbaIte si věci a vypadneme z tohohIe chIívku.
-ChIívku? -Pojdˇ, pomůžu ti s baIením.
Máte pokoje v Puerto VaIIarta. Budeme tam za 20 minut.
Od tedˇ to bude vypadat jako sIušný zájezd.
SIušný? TyhIe dámy, aspoň některé,
většina z nich, pokud ne všechny, poprvé v životě zažiIy
kontakt, sociáIní kontakt s rozeným džentImenem,
kterého by nemohIy poznat za žádných jiných okoIností.
Se synem kněze a vnukem dvou biskupů.
Kněží z obou stran rodiny.
-Jak je na tom děda? -Tedˇ spí.
V tomhIe bengáIu?
MysIíte, že bude pan Shannon v pořádku?
V pořádku? ZIato, to nevím.
TakhIe vybuchuje tak pravideIně, že podIe toho můžete otáčet kaIendář.
Tak dvakrát ročně.
Dvakrát se mu to staIo tady doIe.
Fred říkávaI, že to nějak souvisí s Měsícem.
Kéž by tu starý Fred tedˇ byI.
Můj ty bože!
-Co je, paní FauIková? -ZIato, radši se nedívejte.
Jen mi věřte. Starý Shannon překonává sám sebe.
Shannone, vy mizero. Vy mizero. Vy, vy. . . Vy strašný mizero!
ViděIi jste, co uděIaI?
UkIidněte se, dámy. Pojdˇte za mnou.
Pojdˇte za mnou z kopce.
Nezapomeňte na můj kufr.
Shannone.
Tedˇ ses navždy pomstiI na kufru sIečny FeIIowesové.
Vím, že nožičku obvykIe zvedá pes.
Co kdybyste už nasedIa na koště a vypadIa?
NemIuvím s vámi. MIuvím s ním.
Nechám vás dát na černou Iistinu ve všech cestovkách v Americe.
A co v Africe, Tasmánii, Bečuánsku, Tonmawru?
Prosím, sIečno FeIIowesová, nechte ho být.
JakmiIe se vrátím, dám na vás vystavit zatykač.
Obtěžování nezIetiIé, únos, úmysIné poškození soukromého majetku.
Exhibicionizmus.
Jaký předmět učíte na té vaší škoIe, zIato?
-MIuvu, jestIi to s tím nějak souvisí. -Já jsem odborník na zeměpis.
Víte, že kdyby v Texasu nebyIo toIik tepIých,
tak by tam nebyIo takové vedro?
Maxine.
Pěkně si to vyříkáme, vy stará Iesbo.
Víte, co vás žere, co vás skutečně žere?
Že ta vaše hoIčička přirozeně preferuje muže před. . .
Maxine!
O čem to mIuví?
Radši už jedˇte, sIečno FeIIowesová. Výprava skončiIa.
Tedˇ už nemůžu učinit zadost
svým povinnostem chránit vás.
Povinnostem, ze kterých jste mě uvoIniIa.
Už jedˇte, sIečno FeIIowesová.
Už jedˇte.
Proč jsi mě okřikI? Už byIo na čase, aby tu babiznu někdo setřeI.
SIečna FeIIowesová je veImi mravná.
A pokud by o sobě někdy zjistiIa pravdu, zničiIo by ji to.
AIe doceIa dobře se jí daří ničit tebe.
Maxine.
Neokrádej mě o zásIuhy za mé maIé úspěchy.
Propána, účet! NezapIatiIi ten zatracený účet!
Tak dámy, usadˇte se, odjíždíme.
Já vám nevím, trochu mě mrzí, že z tohohIe pěkného místa odjíždím.
Peebie.
-CharIotte, nastup si. -Běžte, sIečno FeIIowesová.
CharIotte sedí vepředu se mnou.
Hej!
Ještě chviIku, sakra.
-Co je zase? -300 pesos, to je zase.
-24 doIarů. -A co můj kufr?
SIečno FeIIowesová, zIato, to na mě neházejte.
Házím to na vašeho naháněče. Vyberte si to od něj.
SIečno FeIIowesová, během zájezdu jste si neustáIe stěžovaIa na jídIo.
MysIíte, že to v mexickém vězení bude Iepší?
-Hodná hoIka. -Raz, dva, tři.
A dejte si pozor na bIechy v Ambos Mundos.
Stačí se omýt trochou petroIeje.
Přímo v haIe je veIká zásoba.
Vaše dámy odjíždějí, pane Shannone.
Bubák zvítěziI.
ProsadiI svou.
DokázaI, že pro Shannona není žádné místo
na reaIistické rovině.
PosIední nitka, která ho tam držeIa,
je přetržena.
Nyní, Pane,
dovoI svému sIužebníku
pokojně odejít.
Pane Shannone, přestaňte. TakhIe se pořežete.
Prosím, pomůžu vám.
-Sundám vám to. -Musím přetrhnout řetěz.
Ne, ne, ne. Počkejte.
Tak.
A je to.
Děkuju.
Je váš. Nechte si ho.
Kam jdete?
Na dIouhou pIavbu. Do Číny.
Paní FauIková, zastavte ho.
Paní FauIková.
Paní FauIková, zastavte ho.
Musíte ho zastavit. Prosím zastavte ho.
Kdyžtak ho kIidně praštěte.
Jednu mu vrazte.
Lásko.
To je aIe pořádný bubák.
Dává ti pěkně zabrat.
-Pusť mě! -Jenom Iež. UkIidni se.
Oba víme, že půIka toho, co předvádíš,
je hraná. ProbIém je v tom, že žraIoci to nevědí.
-Pusť mě. -ZIato,
dneska jsi mě k smrti vyděsiI, a znovu už ti to nedovoIím.
Paní FauIková?
MohIa byste uděIat konvici tohohIe čaje?
SIečno JeIkesová, je tedˇ podIe vás čas na čajový dýchánek?
AIe tohIe není obyčejný čaj. Je to odvar z máku. Je veIice ukIidňující.
Pusť mě!
-Čaj, to je aIe řešení. -Prosím věřte mi, paní FauIková.
Mám zkušenosti s někým ve stavu pana Shannona.
A vím, o čem mIuvím.
Rozvaž mě!
Z máku vzniká mírný ukIidňující nápoj,
který vám pomůže přečkat noci, které je pro vás těžké přečkat.
PomohI by nám všem.
Protože pro nikoho z nás,
pro vás, mě, mého dědečka,
to nebude snadná noc.
Bez pláče a bez modlení
-Bez zrady a bez soužení -Rozvažte mě.
-Ještě ne. -Panikařím.
-Já vím. -KvůIi panice se dá umřít.
Ne když si ji čIověk užívá tak jako vy, pane Shannone.
Co tou urážkou mysIíte? MysIíte, že jsem v téhIe síti rád,
svázaný jako prase na jatkách?
Ne, komu by se neIíbiIo kát se za hříchy své
a světa, kdyby to šIo odbýt v síti s provazy
místo na kříži s hřeby?
Na zeIeném kopci,
místo na GoIgotě, místě zvaném Lebka.
Není to reIativně pohodIné,
téměř rozkošné ukřižování, trpět za hříchy světa, pane Shannone?
-Proč jste proti mně? -Nejsem proti vám.
MěI jsem vás za bezpohIavní, aIe náhIe je z vás žena.
Víte, jak to poznám?
Protože vy, ne já, si užíváte moje spoutání.
Všechny ženy, ať si to přiznávají nebo ne,
chtějí vidět spoutaného muže.
CeIý život se snaží muže spoutat.
Jejich životy jsou napIněné, když spoutají
co nejvíc mužů.
Ráda bych vás rozvázaIa, aIe nemůžu.
Věříte ve svazování Iidí?
Jen když pIánují dIouhou pIavbu do Číny.
DIouhá pIavba do Číny. . .
Shannone!
-No jo. -Přestaň.
Přestaň. Přestaň, Shannone.
ZavoIám Dr. Lopeze.
A nechám tě odvézt do Casa de Locos.
-Tam tě zavřou do ceIy, na samotku! -Nech mě!
Bude tam jen seno na podIaze a kbeIík. Nic víc!
Nech mě! Nech mě!
Nech mě!
-Pane Shannone, vypijte to. -Rozvažte mě!
Můžeš si huIákat, jak hrdIo ráčí,
v Casa de Locos. CeIý den a ceIou noc.
Jsem občan s nezciziteInými právy.
ZavoIejte mi konzuIa. Chci mIuvit s konzuIem!
Prosím, pane Shannone, vypijte ten makový čaj.
Copak můžu, když na mně sedí vdova FauIková?
Dejte sem ten čaj. UvařiIa jsem ho. Dám mu ho.
Napij se, ty krkoune!
Je vařící.
Děkuju, Maxine. Přesně to jsem potřebovaI.
Abych si popáIiI ceIou pusu.
Ještě mi dej třísky bambusu pod nehty
-a uřízni mi oční víčka. . . -Paní FauIková, zkusím to.
Dobře, zIato.
Můžete pokračovat sama.
Je ceIý váš.
Můžu mít ještě návrh, Maxine?
Co kdyby sis šIa zapIavat se svými pIavčíky?
Nenech se rušit mojí přítomností
o nic víc, než jak tě rušiIa přítomnost Freda.
Ty parchante!
Pepe.
Pedro.
Ty bezcennej parchante!
To byIo kruté, pane Shannone.
Dětinsky kruté.
Nesnesu, aby se čIověk, kterého si vážím, chovaI jako maIý krutý chIapec.
Čeho si na mně vážíte, hubený stojící Budho v ženských šatech?
Vážím si každého, kdo museI
bojovat a řvát za svou sIušnost.
-Jakou sIušnost? -TuhIe. Jeho sIušnost.
A svůj. . .
. . .svůj kus dobroty.
Mnohem víc, než si vážím těch šťastIivců,
kteří jí byIi obdarováni při narození
a nikdy jim později nebyIa vyrvána nesnesiteIným mukami.
Plod, který jednou zlatý bývá
Boj s mlhou, která plíseň skrývá
PosIouchejte ho, pořád je opakuje dokoIa.
Verše nové básně.
Jako sIepec stoupající po schodišti, které nikam nevede.
NeměIa byste mu pomáhat?
ZavoIá mě, až mě bude potřebovat. Napijte se, pane Shannone.
Nemám žádné právo se na to ptát,
aIe proč jste děIaI vše možné, abyste ochrániI sIečnu FeIIowesovou,
které si nijak nevážíte,
a totéž, abyste ubIížiI paní FauIkové, které si vážíte?
Maxine je nezničiteIná.
Vážně?
Nebo jen budí takový dojem?
Maxine budí jen dojem sebe sama. Maxine je Maxine.
A já jsem bezcenný parchant. Svedeme to na pití. Špatně ho snáším.
ByI jste opiIý, když jste se zastaI sIečny FeIIowesové.
Později jsem byI opiIejší.
Pití není váš probIém, pane Shannone.
A co je můj probIém, sIečno JeIkesová?
Ta nejstarší věc na světě.
Potřeba v někoho věřit, nebo v něco.
V téměř kohokoIiv. Téměř cokoIiv.
-Říkáte to dost zoufaIe. -Ne, nejsem zoufaIá.
VIastně jsem. . . ObjeviIa jsem něco, v co mohu věřit.
Co?
Rozbití překážek mezi Iidmi.
Touha pomoci jeden druhému.
V nocích jako je tahIe.
Vztahy na jednu noc.
Komunikace na jednu noc.
Na verandě,
mimo jejich odděIené pokoje.
NemysIíte těIesně, že ne?
-Ne. -MysIeI jsem si to.
Spojení, kterě se pro zlatě plody Nijak zvlášť nehodí
Jejich listy se tiše pnou
Nad láskou Země zkaženou
TohIe přede mnou hájíte?
TomuhIe říkáte Iidský vztah, vy a děda tamhIe?
Ano, pane Shannone. Ano.
Navzájem si s dědečkem poskytujeme domov.
NemysIím normáIní domov, protože. . .
. . .domov si nepředstavuju jako. . .
. . .jako dům, budovu,
cihIy, dřevo, kámen.
Domov si představuju
jako něco, co mají dva Iidé spoIečné.
V čem mohou. . .
. . .hnízdit, odpočívat,
žít, citově řečeno.
Dává vám to nějaký smysI, pane Shannone?
Ano, aIe. . .
Pokračujte. AIe co?
Radši ne, jen bych řekI něco, co by vám ubIížiIo.
-Nejsem citIivá, pane Shannone. -Dobrá. Když pták staví hnízdo,
aby v něm odpočívaI a žiI, nepostaví ho na padajícím stromě.
Nejsem pták, pane Shannone.
Postaví ho s ohIedem na prostředí, a za účeIem. . .
. . .páření a rozmnožování druhu.
Opakuju, že nejsem pták, pane Shannone. Jsem Iidská bytost.
A když jeden z toho jedinečného druhu
vybuduje své hnízdo v srdci druhého,
otázky trvaIosti a rozmnožování
nejsou mezi prvními, a ani posIedními věcmi, které zvažuje.
DůIežité je to,
že čIověk není nikdy sám.
PokIádaIa jste všechny otázky. Smím vám jednu poIožit já?
Ptejte se. Dnes tu není žádný Iimit na otázky.
A na odpovědi?
Žádný mě nenapadá, pane Shannone, mezi námi dvěma.
Pak tedy pokIádám otázku.
Vy jste ve svém životě nevyzkoušeIa
miIostný život?
Můžete tu otázku zopakovat?
Vy jste v životě nebo na cestách nikdy nezkusiIa nebo nezažiIa to,
co by bIázen Larry popsaI jako miIostný život?
Existují horší věci než neposkvrněnost, pane Shannone.
Ano, šíIenství a smrt.
No, když na tu otázku nechcete odpovídat. . .
Ne, ne, kIidně ji zodpovím.
Ano.
Ano. MěIa jsem dvě zkušenosti. . . No, setkání.
Dvě.
Ano, řekIa jsem dvě.
Když mi byIo šestnáct.
Šestnáct.
Ano, šestnáct.
Když mi byIo šestnáct,
chodiIa jsem každou sobotu na odpoIední představení
do nantucketského kina.
ByIo to krátce po smrti mých rodičů při autonehodě,
a já byIa veIice osaměIá.
Jednoho dne se vedIe mě
posadiI nějaký mIadík a přitiskI své koIeno k mému.
OdsedIa jsem si, aIe on si také poposedI a pokračovaI.
VyskočiIa jsem a ječeIa,
a jeho zatkIi za obtěžování nezIetiIé.
Ještě pořád sedí v nantucketském vězení?
Ne. Ne, dostaIa jsem ho ven.
ŘekIa jsem poIicii, že to byI fiIm s Garbo.
ByI to fiIm s Garbo.
A že mě to prostě příIiš vzrušiIo.
A ta druhá?
Druhá zkušenost je mnohem čerstvější.
Jsou to pouhé čtyři roky, když jsme byIi s Nonnem v Hongkongu.
Jednoho večera,
v PaIm Court v hoteIu CIiff,
jsme potkaIi jednoho nevýrazného austraIského
obchodního zástupce středního věku.
ByI bucIatý, pIešatý a přehnaně přáteIský.
NakresIiIa jsem mu nestydatě Iichotivý portrét,
za který mi zapIatiI víc než běžnou cenu.
Deset maIajských doIarů.
Pak mě pozvaI na sampan.
Protože byI tak veIkorysý,
tak jsem přijaIa.
Vážně.
PřijaIa jsem.
Dědeček šeI spát.
A já šIa na sampan
s austraIským prodavačem spodního prádIa.
VšimIa jsem si, že byI čím dáI tím víc. . .
Co?
Nervózní.
Nakonec se ke mně nakIoniI.
SeděIi jsme v sampanu proti sobě.
Upřeně a vášnivě se mi zadívaI do očí a řekI:
"SIečno JeIkesová, můžu vás poprosit o Iaskavost?
UděIaIa byste pro mě něco?"
"Co?" ZeptaIa jsem se.
A on řekI:
"Když se otočím,
když se nebudu dívat. . .
. . .sundáte si nějakou část svého obIečení a necháte mě ji držet?
Jen držet v ruce. "
A jak jste se v té situaci zachovaIa?
UděIaIa jsem, co chtěI.
A on dodržeI svůj sIib.
SeděI otočený, dokud jsem neřekIa "hotovo" . . .
. . .a nehodiIa mu kus svého obIečení.
A co s ním děIaI?
Nevím. DívaIa jsem se jinam.
-A téhIe zkušenosti říkáte. . .? -MiIostná zkušenost?
Ano, říkám, pane Shannone.
Té smutné špinavé epizodičce říkáte. . .
Smutná jistě byIa pro toho chuděru. AIe proč jí říkáte špinavá?
Vás to neznechutiIo?
Nic Iidského mě neznechucuje, pane Shannone.
Pokud to není kruté nebo násiIné.
A říkaIa jsem vám, jak. . .
. . .jak byI jemný.
OmIuvný, pIachý.
A skutečně veImi. . .
No. . .
DeIikátní.
Avšak přiznávám, že to byIo ve fantastické rovině.
Co to děIáte?
Rozvazuju vás.
Proč? Proč tedˇ?
MysIím, že jsme bubáka zahnaIi, pane Shannone. Už se nezmítáte.
A přijetí života je jistě první požadavek k jeho žití.
Komu jste to v podobném případě pomohIa, jak jste říkaIa Maxine?
Aha, tohIe.
Sama sobě.
Aha, tak vám?
Ano.
MívaIa jsem podobného bubáka.
Jen jsem mu říkaIa jinak.
ŘíkávaIa jsem mu "modrý dˇábeI" .
-A pořádně jsme spoIu zápasiIi. -A vy. . .
Vy jste vyhráIa.
NemohIa jsem si dovoIit prohrát.
Jak jste. . .? Jak jste toho modrého dˇábIa poraziIa?
UkázaIa jsem mu, že ho dokážu snést.
-DonutiIa jsem ho to respektovat. -Jak?
Prostě jsem ho vydržeIa snášet.
VytrvaIost je něco, co bubáci i modří dˇábIové uznávají.
A uznávají všechny triky,
kterými se zpanikaření Iidé snaží vyzrát na svoji paniku.
Jako je pár hIubokých nádechů?
Nebo rum-coco.
Nebo dokonce pIavčíky.
CokoIiv. Vše, co děIáme, abychom se jich zbaviIi.
Tak pokračujte dáI.
Kam?
Možná na nějaké podobné místo.
Po dIouhých a náročných cestách,
podzemních cestách, kterými chodí posedIí a vystrašení
přes neosvětIené stránky svých povah, až nakonec
uvidí sIabé šedé světIo.
A stáIe se k němu bIíží.
Pořád sIedujete to sIabé šedé světIo?
Na konci dIouhého temného tuneIu, o kterém jste si mysIeI,
že bude nekonečný, je dobré jakékoIiv světIo.
Může vás zastavit jen Bůh nebo smrt.
Z vIášť když. . .
Od doby, kdy jsem si Bohem nebyIa ani zdaIeka jistá.
StáIe o něm pochybujete?
Ne toIik, jako dřív.
StáIe bojuje.
Ano. DostaI se na konec provazu.
DáI se dostat nemůže.
Můžete mi upřímně říct, že necítí boIest a paniku?
-JestIi je to boží stvoření? -Ano, pokud to chcete říct takhIe.
Pane Shannone, pusťte ho na svobodu.
Dobrá.
Zahrajeme si na Boha, jako si děti hrají na domy se starými krabicemi.
Pustíme tu ještěrku na svobodu, ať se vrátí do křoví.
Protože Bůh to neuděIá, a my si tu dnes hrajeme na Boha.
Pane Shannone.
VěděIa jsem, že to uděIáte.
Co to sakra děIáš, Shannone?
Právě jsem zbaviI boží stvoření provazu.
Proč?
Aby se boží stvoření zbaviIo strachu
a mohIo bezpečně utéct domů. MaIý skutek miIosrdenství, Maxine.
Hannah! Hannah! Hannah! Kde jsi?
Tady, dědečku. Tady jsem.
Hotovo! RychIe, než ji zapomenu, tužku a papír. RychIe, prosím!
-Připravena? -Ano. Připravena, dědečku.
Jak klidná je větev olivová
Když blíží se noc nová
Bez pláče a bez modlení
Bez zrady a bez soužení
Když jednou noc strom zahalí
Zenit jeho žití náhle je v dáli
Pryč navěky
A v chvíli oně
Polovina druhá započne
Plod, který jednou zlatý bývá
Boj s mlhou, která plíseň skrývá
Až nakonec, kmen zlomený
Pak jen k zemi pád
A pak, spojení
Kterě se pro zlatě plody Nijak zvlášť nehodí
Jejich listy se tiše pnou
Nad láskou Země zkaženou
A dál plody a větve klidně jsou
Když těší se na noc novou
Bez pláče a bez modlení
Bez zrady a bez soužení
Ach, odvaho
Když tam tedˇjseš Mohla bys jít jinam těž
Nebýt jen v tom stromě zlatěm
Ale i v ustrašeněm srdci měm?
Máš to, Hannah?
Ano, dědečku.
-Všechno? -Každé sIovo.
-A je hotová? -Ano.
-Konečně hotová? -Ano, konečně hotová.
A je dobrá.
Nádherná.
-Je dobrá? -Nádherná, dědečku.
Dědečku, mám takovou radost.
Děkuju, že jsi napsaI tak krásnou báseň.
StáIa za to dIouhé čekání.
Můžeš se tedˇ trochu prospat?
Donesu ti šáI.
ChtěI bych se tedˇ pomodIit.
Bože.
Prosím nemůžeme se už zastavit?
Ten šáI už nebude potřeba.
Bůh si zahráI na Boha a osvobodiI ho.
"Ach, odvaho
Když tam tedˇjseš
Mohla bys jít jinam těž
Nebýt jen v tom stromě zlatěm
Ale i v ustrašeněm srdci měm?"
SIečno JeIkesová.
Co to děIáte? Přece nás dnes neopustíte?
Není důvod to odkIádat. Všechno už je hotové.
Díky Iaskavosti vaší a paní FauIkové,
Dr. Lopeze a všech dobrých Iidí ve vesnici.
Tedˇ už vím, proč na tomhIe výIetu trvaI.
VěděI, že to bude konec. A chtěI, aby přišeI tam,
kde bude moct být pokojně pohřbený na zeIeném kopci,
na dohIed a na dosIech od moře, jeho "koIébky života" .
-Vy odjíždíte, že? -Ano, přirozeně.
-Kam? -Nejdřív půjdu do města
a zkusím své štěstí na náměstí.
Jaké štěstí na náměstí čekáte?
MysIíte, že stará prodavačka tacos skočí po vašich portrétech?
Bude tam pár turistů, a já jim předvedu "průbojný prodej" .
SIečno JeIkesová, nepohybujete se v reaIistické rovině.
AIe ano. V reaIistické rovině se pohybujeme,
pokud děIáme něco, co je nutné uděIat.
Vždyť nemůžete jít sama. Představte si, jaké to po všech těch Ietech bude.
To poznám, až to vyzkouším.
SIečno JeIkesová, říkaI jsem si. . .
Ano. Co jste si říkaI?
Víte, říkaI jsem si,
zda by nebyIo možné, abychom cestovaIi spoIu.
MysIím cestovaIi spoIu.
Vážně si mysIíte, že by to šIo?
Nevím, proč ne, ani jeden z nás nemá co na práci.
Jsem si jistá, že nepraktičnost věci vám bude časem až příIiš jasná.
MysIím, že by to jen byIo nepříjemné a trapné pro nás oba.
-SIečno JeIkesová. . . -Je tu někde paní FauIková?
-Ráda bych jí poděkovaIa. -Tady.
Je tady. A chystá se uděIat prohIášení.
Posadˇte se, vy dva.
Posadˇte se.
Chci vám uděIat návrh, obchodní návrh.
SIečno JeIkesová, uděIaIa jste na mě dojem.
Moc dobrý. To, jak jste naservírovaIa tu rybu a tak.
Dokonce tak dobrý, že jsem připravená uděIat vám násIedující nabídku.
Jakou nabídku, paní FauIková?
Chci CoIu.
Pivo. Pivo!
Moje nabídka zní takhIe: Převezmete to tady.
Budete tady mít bydIení a pěkný zisk.
VyděIávám asi 4 000 ročně, po odečtení nákIadů.
4 000 doIarů. . .
NepřekvapiIo by mě, kdybyste si vedIa ještě Iíp,
tedy pokud vám tady Shannon nevypije váš podíI na zisku.
Tak to je moje nabídka.
Zisk si rozděIíme 50:50.
Rovným díIem. Pěkně napůI.
Co na to říkáte?
Maxine. Jsi v pořádku?
Samozřejmě, že jsem. Jak to mysIíš?
Tebe do toho tahám jen proto, že je potřeba přítomnost muže.
Musí tady být muž.
To je jeden ze zákIadních principů vedení hoteIu.
Musí tu být muž, aby byIo místo zajímavé pro dámy.
ManžeIky mužů, kteří chodí rybařit.
VIastně je moje nabídka na přítomnosti muže závisIá.
-PIatí, jen když tady Shannon zůstane. -A co vy, paní FauIková?
Já? Já mám tohohIe místa po krk.
Po krk a po zuby, dásně i čeIist.
-Jde na mě pIíseň. -Kam půjdeš?
Rozhodně nikam nepojedu s BIakeovou cestovkou!
Pojedu na sever.
Možná EI Paso. Jo, EI Paso se mi Iíbí.
KIimatizované denní bary.
Martini 1 5: 1 a zrcadIa, při pohIedu do nichž se nevyděsíte!
Jsem mIadá žena. I atraktivní, když se dostanu do sIušného saIónu krásy.
O vdovu FauIkovou se nestarejte. Ta si to bude užívat!
-Fantastické. -Ano, pane Shannone.
Je to fantastické.
BudovaI jste si hnízdo, a ani jste o tom nevěděI.
-NashIedanou. -NashIedanou.
-Aspoň vás odvezu do města. -Ne, děkuju, radši chodím pěšky.
AIe můžete za mnou posIat moje zavazadIa.
MáIem jsem zapomněIa.
TohIe jsem dnes ráno při baIení našIa v kapse svého pIáště.
Ano, chci, abyste si ho nechaIa.
To nemůžu přijmout, pane Shannone.
Ne, vezměte si ho, prosím. StřeIte ho. Budete mít peníze na cestu.
Je to pravý ametyst,
tak si nenechte vnutit míň než 1 800 pesos.
Jeho hodnota byIa během Iet prokázaná.
Dobrá, pane Shannone.
PošIu vám zástavní Iístek, abyste ho mohI odkoupit zpět.
-Co to děIáš, Maxine? -BaIím.
DěIej, rozpadni se.
Všechno se rozpadá, včetně tebe a Shannona!
Rum-coco zdarma. Je to speciaIita Costa Verde.
Nechci rum-coco. Kdybych chtěIa rum-coco, tak si rum-coco uděIám.
Je pryč, Maxine. Báseň je hotová.
Takže nepřijme moji nabídku?
Nepřijme.
Já ano.
Tedy pokud. . .
. . .pokud tady vážně potřebuješ muže.
Ještě není vedro, Shannone. Nezajdeme doIů na pIáž?
Víš, dostanu. . .
Dostanu se z kopce, Maxine, aIe nevím jistě, jestIi se dostanu
zase nahoru.
Já tě nahoru dostanu, Iásko. Vždycky tě dostanu zpátky nahoru.
NOC S LEGUÁNEM
Titulky: SDI Media Group
[CZECH]
www.titulky.com