Toto je pravdivý příběh.
I když jsou jeho postavy složené ze skutečných mužů
a čas i prostor byly zhuštěné,
všechny podrobnosti útěku jsou podle skutečnosti.
Běžte dovnitř.
Rychle.
Tudy.
Rychle.
Jo, není to špatné.
Kterou si zabereš?
Ne, ta je moje.
Jak je to daleko do lesa, Danny?
Přes 60 metrů.
Já bych řekl 90.
To bude dlouhé kopání.
Řekneme Cavendishovi, ať to proměří.
Škoda že tu není Velký X.
Willie, myslíš, že jim X uniknul?
To by nám to dal už nějak vědět.
Myslíš gestapo?
Buď to, nebo je po něm.
– Velitel skupiny Ramsey? – Ano.
Jsem Hauptfeldwebel Strachwitz.
Šel byste laskavě se mnou?
– Postarám se vám o výstroj, pane. – Dobře.
Gruppenkommandeur Ramsey.
Dobrý den, veliteli skupiny.
Jsem kapitán Posen, pobočník Von Lugera.
Jako velící britský důstojník
budete prostředníkem mezi vězni a plukovníkem.
Chce vám vysvětlit jisté otázky…
říkáte tomu „politika", že?
Ano.
Děkuji.
Gruppenkommandeur Ramsey.
Jsem plukovník Von Luger. Posaďte se.
Veliteli skupiny Ramsey,
v uplynulých čtyřech letech byla Říše nucena vynaložit
obrovské množství času, energie, lidí a vybavení
na pronásledování uprchlých důstojníků z řad válečných zajatců.
Přinejmenším je dobré vědět, že po vás někdo touží, ne?
Pro nás to není lehkovážná otázka.
Z tohoto tábora nebude nikdo utíkat.
Pro všechny důstojníky je přísežnou povinností pokusit se o útěk.
Jinak je jejich povinností přimět nepřítele,
aby k jejich střežení použil nadměrný počet vojáků,
a jejich přísežnou povinností je nepřítele co nejvíce obtěžovat.
Já vím.
Muži pod vaším velením v tom byli dost úspěšní.
Tak například Ashley-Pitt.
Zadržen v Severním moři,
uprchl, znovu dopaden, uprchl, znovu dopaden.
Archibald „Archie" Ives:
11 pokusů o útěk.
Dokonce se cestou sem pokusil vyskočit z nákladního vozu.
Dickes, William.
Ví se o něm, že se podílel na hloubení 11 únikových tunelů.
Kapitán letectva Willinski: čtyři útěky.
MacDonald: devět. Hendley, Američan: pět.
Haynes: čtyři. Sedgwick: sedm.
Ten seznam je skoro nekonečný.
Jeden z nich má za sebou 17 pokusů o útěk.
To nemá daleko k šílenství.
Absolutně.
A musí se s tím přestat.
To čekáte, že důstojníci zapomenou na svou povinnost?
Ne.
Přivezli jsme vás sem proto, že čekáme pravý opak.
Tohle je nový tábor.
Byl postaven jako vězení pro vás a vaše muže.
Je uspořádán tak, aby zahrnoval veškerá možná
bezpečnostní opatření.
A já pro vás nebudu obyčejný věznitel,
ale štábní důstojník,
kterého pro tento úkol osobně vybralo nejvyšší velení Luftwaffe.
Vlastně jsme všechna
naše zkažená vejce vložili do jednoho košíku,
který hodláme velmi pečlivě střežit.
To je velice moudré.
Nebude vám odepřeno obvyklé vybavení.
Sport, knihovna, společenská místnost,
a dáme vám i nářadí k zahradničení.
Věříme, že ho použijete k zahradničení.
Věnujte energii takovýmhle věcem.
Zanechejte marných pokusů o útěk.
A s vaší inteligentní spoluprací
tu můžeme všichni přečkat válku
co nejpohodlnějším způsobem.
Co děláte u toho vozu?
Kradu nářadí.
– Za krádež nářadí je basa. – Dělal jsem si jen legraci.
Vy jste Američan.
– Ano, a vy jste Němec. – Samozřejmě.
Proč jste přišel do Německa?
Proč bojujete za Anglii, svého nepřítele?
Co to vykládáte?
V roce 1812 vám podpálili Kapitol.
To je propaganda.
Je to v učebnicích dějepisu. Četl jsem to.
A teď odsud zmizte.
Za krádež nářadí je basa.
Jo. Žádné nářadí.
Hej, Virgile.
Už jsi viděl basu?
Je pěkně velká!
– Asi je čeká spousta práce. – Jo.
Nemůžu najít ty dva chlapy, co byli s námi ve starém táboře v baráku 14.
Myslíš, že je tam bachaři nechali?
Asi ano.
Jak se jmenovali? Byl to Jackson a…
A Dexter.
Správně.
Jdu se podívat, koho tu ještě najdu. Uvidíme se potom.
Kdo to je?
Ruští vězňové. Kácejí stromy.
A drží je tady?
Ne, odvádějí je pryč.
Cigarety.
Danny a já plánujeme bleskovku.
Můžete bachařům zahrát divadýlko?
Jasně. Co to bude? Totální akce?
Sborový nácvik?
Rvačka?
– Jo. Rvačka bude prima. – Dej mu ten kabát.
Co to děláš s mým kabátem, kámo?
Cože? To je můj kabát!
Co do mě strkáš?
Ten kabát je můj, ty parch…
Nechte toho!
Přestaňte s tím!
To je v pořádku, kámo.
Jen jsme tu měli přátelskou výměnu názorů.
– Už žádné rvačky. – Dobře.
– Zpátky do baráku. – Ano, pane.
Vy taky.
Rozejděte se! Vraťte se do baráků!
Běžte!
Hiltsi, zdá se,
že v celém táboře je kromě nás už jen jeden Američan.
Chlapík jménem Hendley v letce RAF Eagle.
Už máš něco v plánu?
Vidíš, jak mají bachaři ty věže rozmístěné?
Uprostřed mezi nimi je slepý bod.
Slepý bod?
U drátů by mohl stát chlap a z žádné věže by ho neviděli.
Mě by určitě neviděli, zvlášť v noci.
Ty ses zbláznil.
Myslíš? Tak si to hned ověříme.
Další krok je trochu komplikovaný.
– Přece tam nepůjdeš? – Dokud se dívají, tak ne.
Myslím, že se půjdu trochu projít.
– Ty mluvíš rusky? – Jen jednu větu.
Řekni mi ji, kamaráde.
Co to znamená?
Miluji vás.
Miluji vás? K čemu to sakra je?
Nevím. Neměl jsem to v plánu sám použít.
Ven.
Ven!
Váš kamarád, co?
A kdo ručí za vás, poručíku Willinski?
Vypadněte, Sedgwicku.
Moment.
Jak se jmenujete?
Ives.
Ano. Archibald Ives. Skot.
Na fotografii vypadáte líp.
Rád bych viděl vás za podobných okolností.
Zatím proti vám nic nepodniknu.
Jste tady první den
a obě strany už projevily značnou pitomost a neopatrnost.
Hej! Zmizte odtamtud!
Nestřílejte!
Hlupáku! Za překročení toho drátu je smrt!
Jakého drátu?
Tohohle! Varovného drátu!
Překročit ho je absolutně zakázané. A vy to víte.
Ale mně se tam zakutálel baseballový míček.
Jak ho mám dostat?
Nejprve požádáte o povolení.
Tak dobře.
– Jdu si pro svůj míček. – Nechte toho! Ihned se vraťte za drát!
– Dobře. – Zůstaňte tam!
Z cesty.
Co děláte u těch drátů?
Jak jsem řekl Maxovi, chtěl jsem dostat…
Co jste dělal u těch drátů?
Jak jsem řekl Maxovi…
Chtěl jsem si prostříhat cestu těmi vašimi dráty, protože chci ven.
Mluvíte německy?
Štípací kleště.
Měl jsem potěšení setkat se
v téhle válce s pěknou řádkou britských důstojníků.
A troufám si tvrdit, že si s nimi dobře rozumím.
Vy jste první americký důstojník, kterého potkávám.
Hilts, že?
Ve skutečnosti kapitán Hilts.
17 pokusů o útěk.
– 18, pane. – Tunelář, organizátor.
Pilot.
Předpokládám, že jste to, čemu se v americké armádě říká „letecké eso“.
I přesto vás bohužel sestřelili.
Takže jsme oba po zbytek války uvězněni na zemi.
Mluvte za sebe, plukovníku.
Máte snad jiné plány?
Ještě jsem neviděl Berlín.
Chci se tam podívat, než válka skončí.
To jsou všichni američtí důstojníci tak nevychovaní?
Zhruba 99 procent.
Možná, že během svého pobytu
budete mít šanci se převychovat.
10 dní na samotce, Hiltsi.
Kapitáne Hiltsi.
20 dní.
Dobře.
Ještě tu budete, až odtamtud vylezu?
Do chládku.
Jméno?
Ives.
Letecký kapitán Ives.
Do chládku. 20 dní.
– Do chládku, Ivesi. – S radostí.
Hiltsi.
Jo?
Cos dělal ve Státech? Hrál jsi baseball?
Ne, byl jsem na univerzitě.
– Poslyš, Ivesi. – Ano?
Kolik máš za sebou pokusů o útěk?
Čtyři na povrchu, sedm pod zemí.
Tunelář?
To tedy ano.
Kolik měříš?
162. Proč?
Jen se tak ptám.
Cos dělal na univerzitě? Studoval jsi tělocvik?
Chemické inženýrství. Taky jsem trochu jezdil.
Na kole?
Na motorce.
Plochou dráhu na poutích.
Tu a tam jsem si vydělal pár dolarů. Na zaplacení školného.
Já jsem taky trochu závodil.
Ve Skotsku.
Na motorce?
Ne, koňské dostihy.
Jako žokej.
Žokej.
Hiltsi?
Jsi tam?
Jo.
Vy je ve Státech nemáte? Myslím žokeje?
Jasně že máme.
To byly časy. Sobotní večery ve městech
jako je Musselburgh a Hamilton.
Člověk musel kočky odhánět.
Však víš, kočky.
Holky, člověče.
Vy je ve Státech nemáte?
Hiltsi?
Jsi tam?
Ivesi.
Co je?
Víš, jaký druh hlíny a štěrku máme tady v táboře?
Kolik metrů si myslíš, že prorazíš za osm hodin?
Touhle hlínou bych se dokázal
provrtat jako nebozez.
Ale tady nejde jen o kopání.
Jde taky o dřevěné podpěry
a vynášení hlíny ven –
s tím si musíš dělat starosti.
Ne, nemusíš. S tím si vůbec nemusíš dělat starosti.
Jak chceš dostat tu hlínu ven?
Jak se ve Skotsku říká krtkovi?
Krtek.
Ano.
Na co myslíš?
Je to zajímavých prvních 20 minut.
Asi jsme ze sebe udělali blázny.
A jak říká tamten seržant,
to je teprve první den.
Eriku.
Moc si ho nevšímej. Bachaři možná nevědí, kdo to je.
Předám to dál.
Já to řeknu starýmu.
Už dorazil.
Vězeň Bartlett
se předává pod váš dozor.
Doporučuji, aby byl tento vězeň
trvale střežen v co nejpřísnějších bezpečnostních podmínkách.
Poznamenejte návrh pana Kuhna.
Máme důvodné podezření, že je to vůdce
nesčetných zločinných pokusů o útěk.
Velitel letky Bartlett byl tři měsíce ve vaší péči,
a gestapo má pouze „důvodné podezření"?
Jestli se nám ještě jednou dostane do rukou,
už nebude mít takové štěstí.
Za uvězněné letecké důstojníky
nese odpovědnost Luftwaffe,
nikoli SS
nebo gestapo.
Dosud ano, Herr Oberst.
Proto ho také prozatím vracíme do vaší péče.
Pokud ovšem Luftwaffe na tento úkol nestačí,
ocitnou se vězni plně pod naším dohledem.
My bohužel nemáme tak profesionální pochopení.
Veliteli letky Bartlette,
jestli znovu uprchnete a my vás chytíme,
tak vás zastřelíme.
Herr Kuhn.
– Eriku. – Ahoj, Rogere.
Tak vás sem taky zavřeli.
Jak to tady vypadá?
Je to tu nové.
Tudy. Najdeme vám nějakou postel.
Díky.
Dále.
Dobrý den, Rogere.
Dobrý den, pane.
Dal jsem vám tašku do vašeho pokoje.
Díky, Eriku.
Jak se máte?
Jak se dá očekávat.
Chlapci chtěli vytvořit uvítací výbor, ale necháme to na později.
Viděl jsem Willieho, Willinského a Maca.
Je tu spousta starých přátel.
Jak jste tu dlouho, pane?
Dnes jsme dorazili.
Nový tábor, zkušené stráže, elita.
Už jste mluvil s velitelem?
Ano.
Co s vámi dělalo gestapo a SS?
Chtěli zjistit, kdo mi pomáhal dostat se k hranicím.
Kdo je tu ještě? Cavendish?
Nimmo a Sorren?
Griffith, Haynes.
– Blythe? – Ano.
Skoro celá organizace X.
Skoro.
Vyklidili všechny ostatní tábory
a zavřeli nás do tohohle.
Jak to řekl Von Luger: „Všechna zkažená vejce v jednom košíku."
V jejich metodě je šílenství.
A co Tommy Bristol?
Ne, ale je tu jeden Američan – Hendley.
Je to handlíř nebo vyděrač?
MacDonald o něm říká, že je hvězda.
Dobře.
Poslední čaj, než se sem zase dostane Červený kříž.
Vyhandloval jsem ho se Sedgwickem.
Dalo vám gestapo zabrat?
Zdaleka ne tak, jak já teď chci dát zabrat jim.
Osobní msta
nesmí zasahovat do toho, co zde musíme vykonat.
V sázce je příliš mnoho životů.
Moje osobní city
jsou tu vedlejší.
Jmenoval jste mě Velkým X
a mou povinností je nepřítele co nejvíce obtěžovat,
mást a uvádět ho ve zmatek.
To je pravda.
A to také hodlám dělat.
Vyvolám v té jejich Třetí říši tak hrozný poprask,
že tady zablokujeme tisíce vojáků, kteří nás budou muset hlídat.
Jak?
Tím, že z toho jejich perfektního tábora
dostanu víc chlapů, než uteklo kdy předtím.
Ne dva nebo tři nebo tucet, ale 200, 300.
A rozptýlí se po celém Německu.
– Myslíte, že to jde? – Jsou tu muži, co to dokážou.
Bachaři sem poslali všechny odborníky na útěk v Německu. Sám jste to říkal.
Pomyslel jste na to, co by to mohlo stát?
Pomyslel jsem na ponížení, jestli jen poslušně srazíme paty,
podrobíme se a budeme se plazit v prachu.
To přece neobhajujete, pane?
Musím vám zdůraznit jedno.
I když se nám tento tábor může zdát nevyhovující,
nejvyšší velení nás ponechalo v rukou Luftwaffe,
nikoli gestapa a SS.
Mluvíte o nejvyšším velení Luftwaffe, a pak o SS a gestapu.
Pro mě je to totéž.
Bojujeme proti všem těm mizerům. Lze to formulovat jen takhle, pane.
Jsou to společní nepřátelé všech, kdo věří ve svobodu.
Když neschvalovali Hitlera,
tak proč se ho nezbavili?
Já vám neodporuji.
Jako velící důstojník pouze poukazuji na patřičnou skutečnost.
Na kdy svoláváte schůzi, X?
Dnes večer.
Pánové, nepochybně jste slyšeli nesmrtelná slova našeho nového velitele.
„Věnujte energii jiným věcem, než pokusům o útěk,
a přečkejte tu válku co nejpohodlnějším způsobem.“
Přesně to hodláme udělat.
Budeme věnovat energii sportu a zahradničení
a všem kulturním činnostem, pokud jde o bachaře.
Ve skutečnosti je hodláme ukolébat k spánku.
A mezitím
budeme kopat.
I zběžný pohled na tábor ukazuje,
že baráky 104 a 5 jsou nejblíž k lesu.
První tunel vyjde z baráku 105
a povede přímo na východ pod vězením a dráty.
Ale to je přes 90 metrů.
– Provedl jsi průzkum, Dennisi? – Jen prozatímní, pane.
Vychází mi to něco přes 100 metrů.
Oznam mi, až to budeš vědět přesně.
Willie, tentokrát budeme kopat 10 metrů přímo dolů a teprve pak vodorovně.
Tím se odstraní možnost odposlechu zvuku nebo použití sond.
Dobře, ale říkal jste
první tunel?
Ano. Tunely budou tři.
Nazveme je Tom, Dick a Harry.
Tom vyjde přímo na východ z baráku 104. Dick vyjde z kuchyně na sever
a Harry půjde rovnoběžně s Tomem ze 105.
Když bachaři objeví jeden z nich, přejdeme do druhého.
Kolik mužů hodláš dostat ven?
250.
Tentokrát žádná polovičatá opatření.
Identifikační dokumenty pro všechny.
A Griffe, pro celou partu budeme potřebovat oblečení.
250?
Většinou civilní šaty.
Ano, ale…
Dobře.
Macu, mapy, přikrývky, proviant a kompasy pro všechny pěšáky.
Jízdní řády pro všechny vlaky.
Jasně.
Omlouvám se, že jdu pozdě.
V pořádku, Coline. Posaď se. Pouštíme se do tunelu.
Výborně.
Willie, ty a Danny budete králi tunelu.
Danny, ty budeš mít na starosti poklopy.
Sedgwick bude výrobce.
Griff, jak už jsem řekl, krejčí.
Nimmo a Haynes, odpoutání pozornosti.
Mac se samozřejmě postará o informace.
Hendley.
My se ještě neznáme.
– Handlíř? – Správně.
Dennis, mapy a průzkumy.
Coline, ty převezmeš svou obvyklou práci.
Eriku, jak se zbavíš té hlíny?
Na obvyklých místech.
Nepočítal jsem se třemi tunely, ale zvládneme to.
Kdo bude mít na starost bezpečnost celé akce?
Ty.
Chci, aby byl celý tábor pokrytý systémem hlídek,
od začátku až do konce, které budou kontrolovat pohyb každého bachaře.
Chci mít tak dokonalý signální systém,
že když se čmuchal přiblíží na 15 metrů k baráku, kde se bude pracovat,
budeme schopni přestat bez nejmenší stopy.
Myslím, že teď nemá cenu dál o tom diskutovat.
Setkám se s každým z vás na place
a probereme spolu podrobnosti.
Ještě něco?
Myslím, že ne.
Ahoj.
Jmenuji se Blythe.
Hendley.
Na ptáky.
Já jsem taky trochu lovil.
Ne na lov. Na pozorování.
Pozorovatel ptáků?
Ano, správně. Pozoruji je a kreslím.
Ve Státech máte taky pozorovatele ptáků?
Ano, nějaké tam máme.
Čaj?
Pil jsem ho jen jednou, v nemocnici.
Kde máš svou výstroj?
To je všechno.
Zbytek mi zabavili bachaři při poslední šťáře.
Nedokázali ocenit některé
z mých osobních potřeb.
Jako například…
Ty jsi ten handlíř.
Ano, správně.
Potřebuji fotoaparát.
Jaký?
Dobrý.
35 mm s ohniskem 2,8 a se štěrbinovou uzávěrkou by měl stačit.
Dobře.
A film, pochopitelně.
Pochopitelně.
Hendley. Potřebuju krumpáč.
Velký a těžký.
Jen jeden?
Dva by byly lepší.
Obávám se, že tenhle čaj je žalostný.
Musel jsem ty zatracené lístky použít už nejmíň dvacetkrát.
To mi tak strašně nevadí.
Ale čaj bez mléka je tak necivilizovaný.
Jo.
Přinesu dřevo.
Zavírat!
– Já ne sprechen anglicky. – Zavírat!
Výborně.
Co ty tady děláš?
Pracuji v odboru interpretace leteckého fotografického průzkumu.
Vyrazil jsem si na výlet, abych to viděl na vlastní oči.
Moje hloupá chyba.
Letadlo to koupilo.
Sestřelili nás.
Bylo to hrozné.
Ne, já se ptám, co děláš tady?
Tady?
Jsem padělatel.
Padělatelé se zabydlují ve společenském baráku.
– Sedgwicku? – Jsem ve 110.
Griffithe.
Rád bych pracoval ve 109.
109? Dobře.
Já pracuji ve 107.
Danny, Willie a jejich přístupová skupina budou zatím ve 104.
Chci u tunelů riskovat
a postupovat bez jakýchkoli podpěr.
Dřevo budeme potřebovat na šachty a vstupní komory.
Hendley spočítal, že je tady 36 prázdných kavalců.
Můžeme jich 15 rozebrat a přemístit muže tak, aby bachařům nechyběly.
Zbytek dřeva vezmeme z obložení stěn.
Postará se o to sám Hendley?
Prozatím ne. Pracuje
na oceli pro krumpáč, který potřebuje Danny.
Hej! Co se to tu k čertu děje?
Zavřete tu vodu! Dejte ty ruce pryč!
Vypadněte!
Hej! Co se to tu k čertu děje?
Přestaňte s těmi hloupostmi!
Vypadněte!
Zavřete tu vodu!
Někde!
V kamnech budeme pořád udržovat oheň.
Bachaři nebudou mít chuť s nimi hýbat.
Dobře.
Hendley, dvě dlaždice jsou naštíplé.
Potřebujeme nové.
Nějaké jsou v umývárně na 113.
– Měly by dokonale pasovat. – Dobře.
Bude to trochu složité.
Při dobré organizaci ani ne.
Jsme připraveni.
Je to dost velké?
Perfektní. Přímo doprostřed základů.
Ať nám přeje štěstí.
Proč 17?
Je to 17. tunel, který Danny začal kopat.
V pořádku?
To je dobré.
Velmi dobré.
Vypadněte!
Vy nejste na svém baráku?
Co tady děláte?
Stírám podlahu.
A vy?
Sprchuju se. Potřebuju se umýt.
Já ho hlídám. Jsem plavčík.
Vezměte si teplé oblečení. Možná budete celou noc venku.
Ne. Jsem proti.
Ukolébali jsme bachaře k spánku přesně, jak jsi řekl.
Ale stačí jedna takováhle maličkost a jsme v průšvihu.
Ivesi, posaďte se.
Dobrý den, pane.
Velitel letky Bartlett, kapitán Hilts.
Letecký kapitán MacDonald.
Dozvěděl jsem se, že vy dva chystáte bleskový útěk.
Od koho jste to slyšel, pane?
Od MacDonalda. Jeho úkolem je vědět o všem, co se zde děje.
Mysleli jsme, že bychom si o tom měli promluvit.
Proč? Tohle je akce jen pro dva chlapy.
Od všech v táboře se očekává, že každý pokus o útěk předem proberou
tady s velitelem letky Bartlettem.
Nechceme do toho nutně zasahovat.
Jen bychom –
jaký útěk to vlastně připravujete?
V noci se vyplížíme na místo, které jsem našel u drátů –
slepý bod. Pak začneme kopat dolů,
hlínu rozložíme po povrchu, a potom se pustíme přímo rovně.
Tady Ives je tunelář, takže bude hrabat vpředu a tlačit hlínu za sebe.
Já ji budu ukládat za sebe
a pak se budeme prohrabávat dál jako dva krtci.
Do svítání jsme za dráty, přeběhneme otevřený prostor
do lesa a zmizíme.
Kdy se o to chcete pokusit?
Dnes v noci.
Možná že to není ta pravá chvíle
na něco takového.
Jsem zavřený už skoro tři roky,
a moc nechybí, abych se z toho pomátl.
Buď uteču, anebo je se mnou konec.
Vyjde to. Já vím, že to vyjde.
Hodně štěstí.
Děkujeme.
Hiltsi, jak budete dýchat?
Máme ocelovou trubku s panty.
Vystrčíme ji ven a budeme si dělat díry pro vzduch.
Dobrou noc, pane.
Proč to nikoho nenapadlo už dřív?
Je to tak pitomé, až je to přímo geniální.
Ale pak se na nás vrhnou všichni bachaři v táboře.
Já nevím. Třeba jsme až moc přemoudřelí.
Když zastavíme všechny útěky,
možná tím jen přesvědčíme bachaře, že určitě razíme tunel.
Doufám, že to vyjde.
Když ne, tak si pěkně dlouho posedí v chládku.
Dobré, hm?
Zatraceně dobré.
Tohle je hlína z tábora.
A tahle je z tunelu.
Ať ji dáme kamkoliv, všimnou si jí už z dálky.
Možná bychom ji mohli dát pod baráky. Tam je hlína ve tmě.
Tam se čmuchalové dívají nejdřív. Včera jsem tam jednoho viděl.
Možná by šlo vysušit hlínu na stejnou barvu.
Je jí 50 tun.
Jen jsem přemýšlel nahlas.
Když už musíš přemýšlet, tak proboha přemýšlej rozumně.
Kde je k čertu Ashley-Pitt?
Hlínu nedokážeme zničit a nemůžeme ji ani sníst.
Jediná možnost je zamaskovat ji.
Nic jiného mě nenapadá.
To tě v námořnictvu nenaučili dochvilnost?
Nebudete mi to věřit, ale myslím, že jsem našel řešení.
Problém je v tom, jak se v táboře
– zbavit hlíny z tunelu. – Pochopitelně.
Dovolíš?
Takže,
naplníte tyhle pytlíky hlínou z tunelu.
Pak si je dáte do kalhot
a vydáte se do tábora,
kde zatáhnete za tyhle provázky v kapsách.
Tím vytáhnete špendlíky.
To je dobré.
Pak tu hlínu musíte jen rozkopat.
Pokud nejste pitomci, tak si ničeho nevšimnou.
Je to přímo nemravně geniální. Co myslíš?
Hned zítra ráno to vyzkoušíme.
To už jsem udělal. A funguje to.
Uděláme to takhle.
– Dáreček od Torna, pane. – Děkuji.
Máte tu pěknou zahrádku, pane.
Tak. Pěkně zostra.
Tak je to pěkně zostra.
Pane.
Prosím, pánové, pokračujte.
Tohle je pouze běžná kontrola.
– Dobré ráno, veliteli letky. – Dobré ráno, pane.
Škoda že místní půda
není lépe uzpůsobena pro účely vašich mužů.
My si poradíme, pane.
Musím přiznat, že mě překvapuje
rozsah této činnosti, veliteli skupiny.
Samozřejmě mě to těší, ale i překvapuje.
Překvapuje, plukovníku?
Piloti jsou džentlmeni
a ne sedláci, kteří se rýpají v hlíně.
Proto mě to překvapuje.
Angličané milují zahradničení.
To ano, ale květiny.
Nemám pravdu?
Květiny nejsou k jídlu, plukovníku.
Správná připomínka.
Mám nepříjemný pocit, že ví přesně, co děláme.
Je to možné.
Ale vy si to nemyslíte, že?
Pokud to ví, tak se to brzy dozvíme.
– Dobrý den, Bobe. – Andy.
Tak tady to máme.
Podíváme se na to.
Sušenky, dva balíčky.
Káva, dvě plechovky.
Hovězí vývar, jedna sklenice.
Cigarety, šest krabiček.
Jahodový džem, od Sorrena. Džem z černého rybízu, od Cavendishe.
A marmeláda, ode mne.
Dánské máslo, od Von Lugera.
Vysvobodil jsem ho z jeho zásob v jídelně.
Ano.
A holandská čokoláda.
Dvě tabulky.
To jsou veškeré potravinové dary pro celou organizaci.
Nejprve potřebujeme nový typ cestovního povolení.
Padělatelé nemají nejmenší představu, jak vypadá.
Uvidím, co se dá dělat.
A samozřejmě veškeré další průkazy, osobní doklady
a dokumenty, které se ti dostanou do rukou.
– Ať už se pustí do práce, Bobe. – Dobře.
Hodně štěstí.
Kde je sakra to vzduchové čerpadlo?
Trpělivost růže přináší.
Já vím, ale kopáči mohou pracovat jen tehdy, když je otevřený poklop,
a to nás strašně zdržuje. Už je to hotové?
Samozřejmě.
Proč už to není uvnitř?
Teď pracujeme na potrubí.
– Kdy je dokončíte? – Za den či dva.
Funguje to?
Jasně že to funguje.
– Dá nám to dostatek vzduchu? – Tolik, kolik bude třeba.
Macu.
To je vynikající.
Ať je to do zítřejšího večera uvnitř.
Máte oheň?
Ano.
Díky.
– Hezké, co? – Ano.
Promiňte.
Dáte si taky?
Vykouřím si ji, až budu mít po službě. Děkuji.
Asi máte i pár spolubydlících.
– Překrásný den. – Ano,
ale myslím, že později sprchne.
Ne.
Ranní červánky námořníka varují.
Večerní červánky námořníka potěší.
Včera večer byly na nebi červánky.
To jsem ještě neslyšel.
Naučil jsem se to u skautů.
– Vy jste byl u skautů? Já taky. – Vážně?
Ano. Měl jsem 19 bobříků.
Já jich měl 20.
Já jsem právě dělal dvacátého, když vláda skauting zrušila
a poslala mě místo toho do Hitlerjugend.
Wernere, myslíte,
že po válce zůstanete v armádě?
Ne. Nejsem zdravý.
A moje zuby…
Co vaše zuby?
Ano. Mohl bych vám o svých zubech vyprávět historky,
že by vám vlasy vstávaly hrůzou.
Náš zubař tady je řezník. Ale neříkejte nikomu, že jsem vám to řekl.
Voják má právo si stěžovat.
Možná ve vaší armádě, ale tady?
Jedna nepatrná výtka, a už se vezeš na ruskou frontu.
Opravdu?
To je hrozné.
Wernere.
Nechcete zajít ke mně?
Raději ne.
Kdyby mě uviděl Strachwitz…
Právě jsem si chtěl vařit kávu.
Pravou kávu.
Káva, káva, káva.
Kde jenom je?
Tohle mi pořád posílá babička.
Jo. Tady máte. Vezměte si.
Von Lugerovo máslo.
Jo. Nechejte si ho.
Už musím jít.
V pořádku. Nechejte si to. Jsme kamarádi.
Až budete v base, budeme pořád kamarádi?
Musím to nahlásit.
Já vás nechápu.
Co chcete nahlásit? Že jsme si tady u mě spolu povídali?
Už musím jít.
Tady máte. Vezměte si to.
Stejně to sám nesním.
Promiňte. Tak dobře.
Zapomeňte na to.
A tohle, jak si jistě vzpomínáte,
je hlas pěnice Nellesovy.
A nyní se věnujme tomuto džentlmenovi – ťuhýku černohřbetému. Lanius nubicus.
Zvaný také řezník.
Tenhle ťuhýk napichuje své nepřátele na trny hlohu.
Není to příliš milý tvor.
Podívejme se na jeho zbarvení.
Nahoře je celý černý, od hlavy až k ocasu.
Černý kořen ocasu, černé temeno s bílou skvrnou
a bílá linka přes oko. Ťuhýk žije v mírně zalesněné krajině…
Hendley.
Posaď se. Kreslicí materiál najdeš na stole.
Ťuhýk žije v mírně zalesněné krajině, v olivových hájích a zahradách.
Vy jste se taky dal na ptáky?
Jo. Jen vydržte. Třeba se taky něco přiučíte.
Mám na práci lepší věci než kreslit ptáky.
Jeho hlas je monotónní sérií
skřípavých a naříkavých tónů.
Prohlédněme si toho ptáka důkladněji. Má zaoblený tvar…
Urlaubsschein. Povolení k překročení hranic.
Tady je další.
Které z nich je falešné?
Tohle.
Správně.
Obě jsou falešná.
Teď nás brzdí už jen nový typ tohohle cestovního povolení.
Vůbec nevíme, jak vypadá.
Tady jedno je. A vojenský průkaz totožnosti.
A…
Ausweis.
Jo.
Povolení pobývat v nemovitosti Říše.
Jízdenka do Odenu.
Tohle vypadá jako úkol čmuchala
na příští týden.
Za tohle máš plných 10 bodů, kamaráde.
Děkuji vám, pane. Dobře se o to starejte.
Kde jsi to sehnal?
Je to zápůjčka.
Abychom měli správný počet oblečení,
navrhuji, abychom zpracovali především služební uniformy.
Můžu ušít dvouřadová i jednořadá saka
a poměrně pěkné vycházkové obleky.
Klopy. S těmi se dá udělat spousta věcí.
Mohou být takhle dlouhé
nebo takhle krátké.
Na tomhle právě pracujeme.
A co knoflíky?
Podívej se na tyhle.
Tady ten už jsem dokončil.
A…
tady ten jsem obarvil lahvičkou modrého inkoustu.
Docela dobré.
Co je?
Bachaři by měli svátek, kdyby na tohle přišli.
Tohle je Sorrenovo oddělení.
Já jsem začal pracovat s jinými materiály.
Třeba tahle deka.
Zvláště ty pruhy. To je nádhera.
– Kabáty. – Ano.
Pracují na nich chlapi po celém táboře.
Tyhle polní uniformy –
obávám se, že jsou trochu krátké.
Chlapy z nich nechám nadělat montérky.
Sypkovina.
Udělal jsem z ní docela hezké vestičky.
Velmi módní.
– Obarvené, pochopitelně. – Pochopitelně.
Jen se podívej na tohle.
Tenhle materiál na přikrývky
třeme tak dlouho, až je úplně hladký,
a pak ho obarvíme krémem na boty.
Manšestr, který sehnal Hendley.
Škoda že ho nemáme víc.
– Kde jste proboha sehnali tohle? – Od Hendleyho.
A kde to sehnal Hendley?
– Už jsem se ho ptal. – Co říkal?
„Neptej se.“
Ukážu ti ještě pár plášťů, na kterých pracuji.
Dobré ráno, Hiltsi.
Pokud jste přišel zjistit, jestli se znovu vydám ven, tak ano.
– Kdy? – Za 17 dní. 7. července.
– Až bude měsíc v novu. – Správně.
Ives půjde s vámi?
Ano, když bude chtít.
Víte, že Ives je na pokraji zhroucení?
Jo.
Bude pro něj lepší, když půjde tunelem?
Bezpečnější.
Dobře.
Jeden člověk se může dostat přes dráty,
dokonce i ven z tábora,
ale ve skutečnosti je v tomhle táboře
kromě vás dost lidí,
kteří se chtějí pokusit o útěk.
Vážím si toho.
Něco se blíží – úplně to cítím –
a číhá to na mě za rohem, veliteli letky.
Jmenuji se Roger.
Tak dobře, Rogere.
Vy jste Virgil, že?
Hilts.
Říkejte mi prostě Hiltsi.
Ano, takže…
jak už jsem říkal, Hiltsi,
máme tu mapy Německa – tedy generální mapy.
Máme veškeré potřebné informace
o únikových trasách z Německa. Co však nemáme…
je jasná představa o tom, co je 500 metrů za těmi stromy.
Zkoušeli jsme všechny bachaře v táboře. Ani ň.
Musíme znát přesnou polohu nejbližšího města.
Musíme vědět, kde narazíme na hlavní silnice.
Kde jsou policejní stanice,
kde mají silniční zátarasy.
A co je nejdůležitĕjší,
musíme vědět, jak se dostaneme odsud na nádraží.
Ne. V žádném případě.
Až se dostanu za dráty, tak pro vás nebudu kreslit žádné mapy.
Ráno už budu tak daleko,
že ani neuslyšíte, jestli střílejí z houfnice.
– To je pochopitelné. – Naprosto.
Rád bych vám pomohl, ale…
Zajímavý nápad.
– Kolik jich chcete dostat ven? – 250.
250?
Ano.
Vy jste se zbláznil. Vy taky.
250 chlapů si jen tak pochoduje po silnici.
Někteří po silnici, někteří vlakem,
někteří napříč krajinou.
Budou mít falešné dokumenty, oblečení,
mapy, kompasy, proviant.
Zalarmujete všechny bachaře v zemi.
Půjde po vás každý, kdo unese vidle.
Vrhnou se na vás a popadnou vás tak rychle, až se vám zatočí hlava.
No, stejně vám děkujeme.
Dejte vědět, jestli mám pomoct v tunelu.
To je od vás hezké.
Kdykoli.
Ještě moment.
Vy mi vážně navrhujete,
že až se dostanu za dráty a všecko tam prošťárám,
a když mě sami nesbalí,
tak se jim mám vzdát a nechat se zavřít do basy,
abyste vy dostali informace, které potřebujete?
Ano.
Při práci, kterou dělám, musí člověk někdy požadovat velmi zvláštní věci.
Budete v tunelu jako první.
– To bych neudělal ani pro svou matku. – To se nedivím.
– To je dobře. – Je to zcela pochopitelné.
Tak dobře.
Díky, Hiltsi.
Šach.
Herr Hendley, já…
To je v pořádku. Blythe je můj přítel.
Co se stalo?
Moje peněženka, papíry, průkazka. Zmizely.
Ztratil jsem je. Úplně všecko.
Ztratil peněženku.
Uvědomuješ si, co by se stalo, kdyby to Strachwitz zjistil?
– Ruská fronta. – Proboha.
Všude jsem se díval, úplně všude.
Musel jsem ji ztratit,
když jsem byl tady.
– Ne. – Ano.
Řekl jsem vám, že jsme přátelé.
Najdeme ji.
Děkuji vám, Herr Hendley.
Wernere.
Teď ne.
Mohlo by to vypadat trochu divně,
kdyby nás teď v noci někdo viděl, jak spolu něco hledáme.
Já ty věci najdu.
To vám slibuju, i kdybych měl tuhle místnost rozebrat.
Děkuji vám.
Už na to nemyslete.
– Wernere. – Ano?
Potřeboval bych jednu přátelskou službu.
Fotoaparát.
Chceme si pořídit pár snímků. Však víte, na památku.
35 mm s ohniskem 2,8 a s uzávěrkou.
Se štěrbinovou uzávěrkou.
Wernere, se štěrbinovou uzávěrkou.
Dejte mi vědět, až ho seženete.
Ten Werner je trochu poblázněný,
ale líbí se mi.
Mat.
Kdy bude to vzduchové čerpadlo hotové?
Budu to mít zítra.
Jsi trochu pozadu.
Jak to jde?
– Je to nanic. – Nanic?
Dnes už třikrát.
Jsi v pořádku?
Táhněte!
Budete muset celý ten zatracený tunel podepřít.
Celých 100 metrů.
Dnes už čtyřikrát.
Takhle se nikam neprokopeme.
Musíme mít víc dřeva.
To je ale spousta dřeva.
Seženete ho?
Seženeme.
Musíme ho sehnat. Dám to za úkol Hendleymu
a tomu novému, co přišel dnes ráno.
Dobře.
Jak to vypadá nahoře s těmi krokvemi?
Bereme každou čtvrtou.
Jen tak dál.
Zatracený zpěv. Nikdy jsem tak tvrdě nepracoval.
– Ahoj, Hiltsi. – Poslyš…
To nic.
Tady je dárek od našeho přítele Wernera.
Vynikající.
Prostě vynikající.
To by mělo být přesně ono.
To jsou muži Ashleyho-Pitta. Vyžádal si povolení,
aby směl část hlíny ukládat u nás na půdě.
Tom se dostal těsně za tu hromadu dříví, pane.
Harry pochopitelně ještě není tak daleko.
Jak daleko je to ještě k těm stromům?
Odhadujeme to tak na 15 metrů, pane.
– Měsíc bude v novu 7… – 8. a 9.
V srpnu o den dřív.
Dobré ráno.
Už zase.
Proč skupuje všechny brambory v táboře?
Už na tom pracuju, ale nemůžu nic zjistit.
Hilts a Hendley se každou noc zamykají.
Někdy je s nimi i Goff. Jindy v noci hlídá venku.
Uzavřeme Dicka a Harryho. Zapečeťte je.
Veškeré úsilí soustřeďte na Torna a pokračujte k lesu.
Dobře.
Čelem vzad!
Pochodem vchod!
Co je to?
Oslavují revoluci.
Je 4. července.
Co to k čertu znamená?
Pánové, zveme vás zdarma na drink.
Dáreček od kolonistů.
Pryč s Brity.
A zcela právem.
A přípitek na Toma.
A na návrat domů.
Dobře. Přijímáme.
– Ať žijí povstalci! – Pryč s Brity!
Pánové, následujte nás.
Čelem vzad!
Roto, zastavit stát!
Postavte se tady do fronty!
Popadněte hrnky!
Do fronty! A jdeme na to.
Tím se vysvětluje, co se stalo s těmi bramborami.
Nic se nestane, když Toma na den zavřeme.
Myslím, že všem prospěje, když se trochu odreagujeme.
Zbývají už jen 4 metry, pane,
a po celém táboře je to poznat.
– Myslím, že to chce zapít. – Tak, tak.
Na ex!
– Co to vlastně je? – Samohonka. Americká samohonka.
– Samohonka. – Mně po ní roste knír. Na zdraví.
Jen pokračujte.
Hej, Eriku.
Nerozlej to na zem.
– Tady máš. – Pryč s Brity.
Tak dobře, ty stará vojno.
Jen po…
– Ať si s tím nepoliješ oblečení. – Na zdraví!
– Nerozlej to. – Před ranním čajem?
Jen pokračujte.
Ať se s tím nepolijete, pane.
Americká samohonka. Když se napijete, tak nekuřte.
Zákaz kouření. Při pití je zakázáno kouřit.
Buď tak hodný a namaž se, kamaráde.
Jen pokračujte.
Pokračujte…
Žádné daně bez zastoupení v parlamentu.
Pokračujte, hoši. Jen pokračujte…
Pokračujte, chlapi. Dobře se bavte.
Napijeme se na Toma.
Na Toma.
Za ty tři roky, sedm měsíců a dva týdny,
co už jsem strávil za dráty,
je tohle to nejúžasnější pití, jaké jsem kdy ochutnal.
Je to otřesné.
Já myslím, že je to docela dobré.
Když dovolíte, pane, tak já volám Zaivese.
Zavolám Ivese.
Na zdraví, Hendley!
Víš, co to je?
Já ti spíš řeknu, co to není.
Není to brandy Napoleon.
Jak vám to chutná, pane?
No, je to…
Na kolonie.
Na nezávislost.
Jak se vám tam vůbec daří bez nás?
Vedete si dobře, ano?
Zdá se, že si vedeme dobře, pane.
No, tedy, je to…
Je to dobré pití.
Děkuji vám, pane.
Danny!
Tohle je na…
Rogere, bachaři jsou ve 105.
Kdo?
Strachwitz.
Nesmíme si toho všímat,
jinak bachaři zjistí, že nám na tom baráku záleží.
Na návrat domů.
No tak.
Už ho prohledávali stokrát. Domů!
Stejně jsem rád, že budeš v tom tunelu s námi.
Na Toma.
To nic.
Za pár týdnů už se budeš procházet po Argyle Street.
Na Toma.
Víš, Sandy, taky si to už začínám uvědomovat.
A proč ne, člověče? Páni, už jsme skoro u těch stromů.
Jsme skoro u stromů.
Herr Hauptfeldwebel!
Proboha! Našli Torna.
To je kvůli tunelu.
Na úspěch.
Ivesi!
Pane,
řekněte mi přesně, jaké informace potřebujete.
– Vyrazím dnes v noci. – Dobře.
Otevřete Harryho.
Budeme kopat 24 hodin denně.
Do chládku.
Správně.
Nenapadlo mě, že ho chytnou tak brzy.
Nechytili ho.
Vítáme tě doma.
Danny?
Jsi v pořádku, Danny?
Ano.
Jsem.
Jsem. Přineste lopaty. Nic mi není.
Proboha, tys tady vynechal celou orlici.
To není možné.
Ale ano.
Čtyřdenní práce je úplně na nic!
To mě mrzí.
To nic.
Už je pozdě.
Běž si lehnout. Já to tu uklidím.
Tak dobře.
Dobrou noc.
Zatraceně, já nic nevidím.
– Tvoje němčina je velice dobrá. – Děkuji. Dal jsem do toho…
Dávej pozor. To je ten nejlehčí způsob, jak někoho nachytat.
Nesmíš na to skočit.
– Omlouvám se. – Pamatuj si, pořád mluv německy.
Raz, dva,
tři, čtyři, pĕt.
Rogere.
Ne, to jsem já.
Jak se ti líbí to oblečení na útěk?
Prima.
Coline.
A jak se ti líbí to moje?
Vypadá báječně.
Kam jdeš? Vždyť tě zastřelí.
Co je to s tebou?
Dostanu se ven přes plot.
Jdeme ven tunelem. Už jsme skoro na konci.
Prosím tě, nechej mě být.
Já už do toho tunelu nemůžu.
Proto půjdu přes dráty.
Uvažuj přece. Dostaneme se ven, ale ne přes dráty.
Dostaneme se ven tunelem. Už je hotový.
– Já jdu teď. – Ne.
Když půjdeš přes ty dráty, tak tě zabijou.
Nedělej to.
Willie…
Už jako malý kluk
jsem se děsil… a bál malých místností,
komor, jeskyní.
Vykopal jsi už 17 tunelů. Víc jak 17.
Protože se musím dostat ven.
Skrývám ten strach a kopu.
Ale mám strach, že zítra v noci v tunelu se všemi muži
možná ztratím hlavu
a zmařím všem naději na útěk.
Proto půjdu teď.
Půjdu do toho tunelu s tebou.
Postarám se o tebe.
Celou cestu budu s tebou.
Tak dobře.
Dobrý večer.
Ahoj.
Jak vypadáme?
To je to tak zlé?
Nejprve bych ti chtěl říct, že bez tebe
bychom ještě nebyli připraveni.
To nestojí za řeč. Měl jsem spoustu pomocníků.
Moc dobrých pomocníků.
Co je?
Ty s námi nemůžeš.
– Co to má znamenat? – Nemůžu to připustit.
Proč?
Protože si nevidíš vlastní ruku před obličejem.
Chytili by tě, než bys ušel deset kroků.
To je k smíchu.
Něco tak absurdního jsem v životě neslyšel.
Já vidím perfektně.
Vidím i tamhleten
připínáček na zemi. Jsi spokojený?
Jaký připínáček? Kde?
Vidíš ten práh?
Samozřejmě.
Tak tam ten připínáček polož.
Dobře.
Tak dobře. Pojď sem.
Posaď se tady.
Posaď se. Měl jsi dobrou snahu.
Nemám rád zklamání na poslední chvíli, ale dozvěděl jsem se to až teď.
Je to pro tebe příliš riskantní.
Nemyslíte, že to je na Colinovi?
Ne, to si nemyslím.
Ale no tak. Všichni víme, jak se věci mají.
Nebo aspoň většina z nás to ví.
Podle vaší představy má tenhle útěk otevřít novou frontu,
která bude na Němce útočit za bojovými liniemi.
To je v naprostém pořádku.
Ale až se dostaneme za dráty
a budou nás hledat po celém Německu,
bude tahle mise splněna.
Někteří z nás mají své vlastní představy.
Myslíte dostat se domů?
Ke své rodině?
Správně.
Vy si vážně myslíte, že jsem o tom sám nepřemýšlel?
Určitě ano.
Vím, že Colin o tom přemýšlel.
A já také.
Myslím, že to všechno zvládneme.
Colin ne. Znamenal by pro útěk příliš velké riziko.
Rozhodnout musím já.
Když už tady mluvíme o riziku, promluvme si o vás.
Vy jste pro nás to největší riziko. Označilo si vás gestapo.
A nikdo neprohlásil, že nemůžete jít.
To je pravda.
Přemýšlel jsem o gestapu. Ale když se mě zeptáte,
kam až smí velící důstojník zajít,
nebo se odvážit zajít,
nebo zda si smí hrát na pánaboha,
pak vám nedokážu odpovědět.
Můžu vám však říct,
že slepý muž je zbytečným rizikem
jak pro sebe, tak pro celý plán,
a proto je ho nutné z téhle akce vyřadit.
Colin není slepý, dokud mě má vedle sebe,
a půjde se mnou.
Souhlasíš s tím?
Ano.
Ovšem.
Tak dobře.
Zařídím, aby vám patřičně změnili pořadová čísla pro útěk.
Dobrou noc, pánové.
Vlastně…
má celkem pravdu.
Má naprostou pravdu.
Opravdu bych neměl nikam chodit.
V poslední době se mi zrak neustále zhoršuje.
Myslím, že se tomu říká progresivní krátkozrakost.
Vidím jen do téhle vzdálenosti.
Tak blízko. Na práci vidím,
ale…
ty jsi pro mě jen čmouha.
Já vím.
Dokážeme to ve velkém stylu.
Máš nějaký čaj?
Samozřejmě že mám.
Tak si tedy dáme.
Výborně.
Ahoj, Hiltsi.
Hej, Macu.
Kdy?
Dnes v noci. Už jsme si mysleli, že tě ani nepustí.
Já taky. Dáme se do toho.
– Bartlett tě čeká. – Hned jsem tam.
Kolik je hodin?
Už jen osm minut.
Jsi v pořádku?
Cavendish.
Griff, tady dole.
Goff, tamhle.
Smith, Foles, třetí napravo.
Blythe, Hendley, třetí nalevo.
Tak tohle jsou ta světla.
Na chlup přesně.
Podívej se do tunelu. Je nádherný.
Vypadá to jako Blackpool uprostřed sezóny.
Byl jsi někdy v Blackpoolu?
Ano.
Ne.
Já nevím.
Je nejvyšší čas.
Bartlett, MacDonald, Ashley-Pitt.
Vzduch je čistý, pane.
Vše připraveno.
Rogere.
Hodně štěstí.
Už se spouštějí do šachty, Danny.
A pak už půjdou přímo tímhle tunelem.
Willie…
Já už nemůžu čekat.
Musím ven.
Danny!
Co je? Co se děje?
Pojď sem!
Danny a já půjdeme později. Místo někoho jiného.
Řekněte mi, co se děje, a hezky rychle.
Ten tunel patří mně jako každému jinému.
Já jsem ho kopal. Já jsem ho budoval. Párkrát mě to tam zasypalo.
Půjdu, kdy budu chtít.
Pusťte mě ven.
Vyveď ho ven.
Co je?
Co se děje?
To je v pořádku. Půjdeme později.
Všecko je v pořádku.
Můžeme se zařadit někde jinde. To je v pořádku.
Tak dobře. Běž dolů.
Posaď se.
Pravým chodidlem nahmatej horní příčku žebříku.
Máš ji? Spusť se dolů.
Danny to vzdal?
Willie ho odvedl nahoru.
Hiltsi, já…
– A pamatuj, hlavu drž při zemi. – Dobře.
Dobře.
Bartlette.
Ano?
Připravte se na šok. Chybí asi 6 metrů.
Co tím chcete říct?
Jsme asi 6 metrů od lesa.
Díra je v otevřeném terénu.
Mezi námi a světly je stráž.
Jak se to mohlo stát?
Co na tom záleží? Prostě se to stalo.
Rogere…
Ksakru. Snažím se přemýšlet.
Mohli bychom to odložit.
Všechny dokumenty mají dnešní datum. Teď, anebo nikdy.
Je zde jedna šance.
Až strážný dojde na vzdálený konec, mohli byste vyrazit.
Myslím, že dokážu doběhnout mezi stromy a dávat signál, že je vzduch čistý.
A co strážní věže?
Tam sledují území tábora, a ne les.
Vyřiď jim, ať sem pošlou 10 metrů provazu.
Pošlete 10 metrů provazu.
– Cože? – 10 metrů provazu.
– K čemu ho potřebují? – Jak to mám vědět? Sežeň provaz.
Jak to jde? Máš nějaké zprávy?
Myslím, že došlo k zádrhelu, pane.
Copak se ještě nepřemístili do tunelu?
Myslím, že ne, pane.
Už je tam.
Tak dobře. Jdi první, Eriku.
Já tu zůstanu, než to rozjedeme.
– Sejdeme se na Piccadilly. – V baru U Scotta.
Tak dobře.
Děkuju ti.
– Hodně štěstí. – Díky.
Tak jdeme.
Už prolézají tunelem. Dostávají se ven.
Když padla Varšava,
tak jsi utekl do Anglie, protože jsi pilot.
Přišel jsi, protože jsi chtěl létat s námi a bojovat proti Němcům.
Teď se můžeme dostat ven.
A vrátit se do Anglie.
Když do toho tunelu nepůjdeš,
tak všecko, co jsi dosud udělal, bude k ničemu.
– Tohle je Blythe. – Dobře.
Pojď sem.
Posaď se.
Teď jsi na řadě ty. Já to vezmu.
– Co v tom máš? Klavír? – To je moc vtipné, kamaráde.
Tohle ven neprotáhneš.
Já si poradím.
– To byl Sedgwick s tím loďákem? – Kdo jiný?
Škoda že nezůstal doma u svých klokanů.
– Chybí nám 6 metrů. – Jak je to k čertu…?
Hilts je v lese na druhém konci toho provazu.
Až ucítíte, že za něj párkrát zatáhl, vyrazte ven, ale držte Colina při zemi.
– Hodně štěstí. – Díky.
Co je tohle?
Letecký nálet.
Proboha! To snad ne! Bachaři vypnou elektriku.
Nebudeme mít v tunelu světlo.
Rychle, Coline. Až zhasnou reflektory, můžeme vyrazit ven.
Willie.
To je nálet. Zhasli reflektory. Jdeme!
Dostaň je ven.
– Propadne se to! – Danny. Danny, to je v pořádku.
To jsou jen světla.
Rozsviťte tam dole lampy.
Došlo k náletu a Němci zhasli světla.
To je v pořádku.
Poslouchej mě.
Vidíš?
No tak, chlapi. Pohyb.
V téhle tmě dostaneme ven desítky lidí.
Co se ksakru děje?
Jeď ty.
Ne. Danny.
Jeď.
– Co se děje? – To byl Danny.
– Uvázl tam? – Je v pořádku.
Dostaň ho rychle ven.
No tak.
Rychle, pohyb.
Tak nahoru.
Podej mi ten ruksak.
Jsme zase na provaze.
Raději vypadneme, nebo nemáme šanci chytnout některý z těch vlaků.
Už to běží. Teď si musí jen navzájem předávat pokyny.
– Tak dobře. – Jdu hned za tebou.
No tak.
Nestřílejte!
Slez z toho! Jdeme zpátky!
Odtamtud se ozývá spousta střelby.
Myslíš, že je střílejí, jak lezou ven?
To bychom ty výstřely slyšeli už předtím.
Táhněte!
Počkej na mě.
Ven.
– Kolik to říkal? – 76.
Rozchod.
Polovina chlapů, co nestihli svůj vlak, se hromadí tady.
Ashley-Pitt, Roger, MacDonald, Nimmo.
Pěkně velká parta.
Co uděláme?
Počkáme na vlak.
Škodná.
Jsou ve vlaku policisti?
Je s nimi gestapo. Vyskočíme.
Tak dobře.
Řeknu ti kdy.
Raději do mě pořádně strč.
– Jsi v pořádku? – Ano, v pořádku.
Tohle je docela vzrušující.
Vlak nezastavuje.
Ne, všecko je v pořádku.
Švýcarsko.
Bartlett.
Kam jste měl namířeno?
Ještě jsem nebyl rozhodnutý.
Jaké informace jste měl cestou sbírat?
Žádné.
Jaké sabotážní instrukce jste dostal?
Co jste udělal se svými dokumenty?
Dokumenty?
Falešnými dokumenty a průkazy.
Nebuďte takový hlupák.
Co jste s nimi udělal?
Jen jsem utekl z vězeňského tábora.
Vy byste udělal totéž, kdybyste byl tři roky zavřený.
Chci se dostat domů.
Myslím, že svou ženu už nikdy neuvidíte.
Máte nesprávného člověka. Já ani nejsem ženatý.
Máte na sobě civilní oblečení.
Jste špión.
A špióni se střílejí.
Tohle je moje uniforma.
Musel jsem si ji přešít, když jsem zhubl.
Krémem na boty jsem zakryl skvrny po oleji,
které se na ní udělaly, když mě sestřelili.
A za ta léta jste ztratil i svoje vojenské distinkce?
Přesně tak.
– Podívejte se… – To stačí, Cavendishi.
Ahoj, chlapi.
Ahoj, Haynesi.
Ahoj, Cavendishi.
Škoda že nemůžu říct, že tě rád zase vidím.
Právě tě sebrali?
Ano, dnes ráno.
Tamhle je cvičný letoun, který umím řídit.
– Jsou tu stráže? – Jo, to bude problém.
Až řeknu teď,
tak zatoč tou klikou po směru ručiček.
Až motor naskočí, tak se ani nehni,
nebo budeš mít pusu plnou vrtule.
Teď!
Další zastávka je Švýcarsko!
Alpy.
Výborně.
Přes tohle horské pásmo, pak dalších 20 minut
a jsme tam.
Co je? Palivo?
Nevím. Ztrácíme výkon.
Běž tudy! Já půjdu za tebou.
Hendley?
Coline!
Přestaňte! Nestřílejte! Prosím!
Mrzí mě, že jsem to zpackal.
To nic.
Děkuji ti…
žes mě dostal
ven.
Café Suzette.
Haló?
Odboj.
Odboj?
Vy jste Angličan?
Jsem Australan.
Můžete mluvit anglicky.
– Já rozumím. – Sakra, to je dobře.
Jsem britský důstojník. Právě jsem utekl
ze zajateckého tábora v Německu.
Snažím se dostat do Španělska.
Rozumíte mi?
Můžete mi pomoct?
– Znám člověka, který vám pomůže. – To je dobře.
Hodně štěstí.
Děkuji vám.
Vy jste Angličan.
Herr Bartlett?
Vaše němčina je dobrá.
A slyšel jsem, že francouzština taky.
Ruce vzhůru!
Herr Bartlett
a Herr MacDonald.
Tak jsme zase pohromadě. Ještě budete litovat,
že jste nám způsobili takové nepříjemnosti.
Co tě trápí?
Jen jsem trochu překvapený.
Čekal jsem buď dlouhý pobyt,
– nebo velice krátkou cestu. – Ano.
Ale musím přiznat, že si trochu dělám starosti.
Upřímně doufám, že jsem nezmařil životy 70 lidí.
Ne.
Je nám všem přes 21 a jsme bez závazků a povinností.
Nebýt tebe, nikdy bychom se takhle daleko nedostali.
Já osobně si myslím, že jsi odvedl zatraceně dobrou práci.
Vlastně každý z nás.
Ano.
Můžete si vylézt ven. Na pět minut si protáhnout nohy.
Bude to ještě trvat pár hodin, než dorazíte do tábora.
Tohle všechno –
organizování, stavba tunelů, Tom a Harry –
mě drželo při životě.
A i když jsme…
Nikdy v životě jsem nebyl šťastnější.
Víš, Macu…
Dnes se sem vrací 11 vašich mužů.
Kdo?
Tuto informaci jsem nedostal.
Nadřízené orgány mi přikázaly, abych vás informoval,
že 50 vašich důstojníků bylo zastřeleno na útěku.
Zastřeleno?
Jejich
osobní předměty budou navráceny.
Kolik jich bylo zraněno?
Tady jsou jména
mrtvých.
Kolik z těch 50 bylo zraněno?
Nikdo.
Ty – nadřízené orgány –
mi jen přikázaly, abych vás informoval, že…
že 50 mužů bylo…
Rozumím.
Addison, John.
Alladale, Peter.
Bancroft, Edward.
Bartlett, Roger.
Cavendish, Dennis.
Eldridge, David.
Felton, William.
Fanshaw, Arthur.
Já vás povedu, seňore.
Španělsko?
– Jsem rád, že jste v pořádku. – Děkujeme, pane.
– Kolik jich přivezli nazpět? – Vy jste první.
– Víte, kolik se jich zachránilo? – Zatím ne.
Co se stalo s Blythem?
Nepřežil to, pane.
V tom měl Roger pravdu.
Obávám se, že ani Roger to nepřežil.
Právě jsem vyvěsil seznam. 50 jich zastřelili.
Gestapo je povraždilo.
50?
MacDonald, Ashley-Pitt?
Ano.
Danny a Willie?
Ne, ti na seznamu nejsou.
– Haynes? – Ano.
Je mi to líto.
Roger si myslel, že se nepříteli pomstí
tím nejtvrdším způsobem.
Že mu naruší činnost.
Podle toho, co jsme se dozvěděli, si myslím, že se mu to podařilo.
Myslíte, že to za to stálo?
Záleží, jak se na to díváte.
Ano, pane.
Nesalutujte mu.
Už tu není velitelem.
Prostě vám to nevyšlo.
Měl jste štěstí.
Štěstí? Protože jsem nebyl…
Kolik?
50.
Vypadá to, že nakonec přece jen
uvidíte Berlín dřív než já.
Pane.
Hej, Hiltsi!
Tento film je věnován památce oněch 50 mužů.
Czech