MOJI PADLÍ OPĚT POVSTANOU
NA PAMÁTKU VOJÁKŮ PADLÝCH V BITVĚ U SLAVKOVA 2. PROSINCE 1805
„CHTĚL BYCH BÝT SVÝM VLASTNÍM POTOMKEM
A VIDĚT, JAKÉ MI BÁSNÍK PŘISOUDÍ MYŠLENKY, CITY A SLOVA.“
NAPOLEON
SNAŽIL JSEM SE STÁT ONÍM BÁSNÍKEM, ŘÍDĚ SE HESLEM VAN EYCKA: „VŠE, CO ZMOHU!“
- Kolik je? - Sedm.
- A co počasí? - Mlha a zima!
- Pane Constante! - Ano, občane generále!
Proč jsi tak zachmuřený?
- To ten váš nový klobouk. - Co je s ním?
Víš, že je to tvoje povinnost roztáhnout mi ho.
Dvaadvacet palců…
Obvod…
Mám citlivou hlavu.
Ještě dva nebo tři dny mučení
a budu ho moct nosit.
Jak jsem dnes vysoký?
Stále stejně, pět stop a dva palce.
Podívej se líp, ty idiote!
Dva palce navíc.
Zase švindlujete.
- Constante! - Ano?
Jestli někdy napíšeš paměti, přidej mi dva palce.
Pět stop a čtyři palce.
Ty jediný ze všech znáš mou skutečnou výšku.
Co říkal kloboučník?
V obchodě byl chaos!
Všichni šíleli!
Pokud byste podepsal mír s Anglií,
stal by se z vás nejslavnější muž v dějinách.
Nepotřebuji znát názor pana Pouparta na mou politiku.
Zajímá mě jen cena klobouků.
- 60 franků za kus. - Žádná sleva při koupi čtyř?
Ne, občane generále!
Prý máte velikou hlavu! Každý si na ně chtěl sáhnout!
Nezaplatím víc než 40 franků!
Nebo půjdu jinam.
Zlodějna!
Proč pajdáš jako kachna?
Protože vám rozšlapávám i boty!
Hlavy máme skoro stejné, zato nohy mám větší.
- Vidíte, ne? - Vezmi si tohle!
Za ty nohy. A hlavu.
Už jste skončil, pane Duplane?
Ještě pár vteřin, madam!
Můj manžel se rozčiluje, když je kolem mě moc mužů.
Děkuji vám!
Můžete jít, pánové!
Drahoušek to dokončí.
Ano, madam!
Žárlí, jako můj manžel.
- Kousl vás? - Ano, madam.
To máte štěstí. Kouše jen ty, kteří mě milují.
- V tom případě vyjadřuje mé city, madam. - Ne tak dobře jako vy.
- Modistky, madam! - Okamžik!
Přijďte mě zítra ráno učesat. Sám.
Už běžte.
Talleyrande!
Nevoďte mi sem ty křiklouny! Co se to děje?
Ta zpráva za to stojí.
Lord Cornwallis si dal záležet.
Angličané vám přinášejí z Amiensu mírovou smlouvu.
Za Francii ji podepsal váš bratr Josef.
Všichni podepsali?
Ano. Anglie, Rusko, Španělsko, Portugalsko,
Maroko, Tunisko, Alžírsko, Turecko a Řecko.
Celé měsíce pracuji…
pardon, oba pracujeme na sbratření Evropy.
Je to báječné!
Ujišťuji vás, že touto smlouvou,
aniž by to zatím tušila, vám Evropa nabízí trůn.
Konečně!
Děkuji vám, pánové!
Ať žije Anglie
a usmíření evropských národů
s Francouzskou republikou!
Neuduste mě, pánové!
Musím to říct své choti.
- Propukly demonstrace? - Ano, ale jsou to demonstrace štěstí!
Paříž touží po míru s Anglií.
Ne…
- Je to pravda? - Ano.
- Opravdu to podepsali? - Ano, včera večer.
- Ach! - Má lásko…
Trůn je na dosah.
Víš, co mi předpovídala ta čarodějnice na Martiniku?
Ano.
A měla pravdu.
Ano.
Jak říkáš, miláčku!
- Budu královnou? - Víc než královnou.
Víc než královnou?
Teď je možné všechno.
Co se děje? Nejsi šťastná?
Miluješ jinou.
- O kom to mluvíš? - O té Italce.
- Grassiniová? - Vrátila se do Paříže.
Vím, že ji miluješ.
Víš, že její hlas ano,
ale tím mé city končí.
Neviděl jsem ji už rok.
Zavři okno a zatáhni závěsy.
Ticho, vy drbny!
Svedl by to Karel Veliký lépe?
- Jsou čtyři ráno! - Svolal nás o půlnoci.
Panenko skákavá, prožívá noc svého života!
Měl bys spíš říct „panenky“.
Protože v noci navštěvuje hezké dámy.
- Madame de Vaudey? - Když nepočítám Grassiniovou…
Huberte, a slyšel jste o Josefíně a mladém Lydieovi?
Nechte nás spát!
Pánové, probuďte se!
Platí vás lid. Zaslužte si to!
Anglickému králi, ruskému carovi,
tureckému sultánovi,
perskému šáhovi, bavorskému králi a alžírskému bejovi.
Řekl jsem perský šáh, ne šach!
- Jak se píše „šáh“? - Dlouhé Á a H, generále.
Dobře, pokračujte!
Francii jsem pozvedl nad všechny národy světa.
Amienskou smlouvou jsem ukončil válečné střety.
Huberte!
Nechť Talleyrand připraví smlouvu se Švýcarskem.
Postoupí nám celé Valais.
A to bez jakýchkoli dalších diskuzí.
Řekněte Berthierovi,
aby generál Ney shromáždil u švýcarských hranic
vojsko o 30 000 mužích.
Dál.
Vaše Výsosti, Francie nikdy nezapomene,
že nám
Anglie,
díky Amienské smlouvě,
dopřává svobody na mořích,
což nám umožní mírové soupeření.
Ty!
Sultánovi.
Neboj se, velký sultáne,
podle smlouvy z Amiensu se Francie a Anglie stáhnou z Egypta.
Alžírskému bejovi.
Ne.
Odchod z Egypta by mohl situaci zkomplikovat.
Napíše mu Talleyrand.
Ten si s tím poradí líp.
Pokračujte!
Madame Caroline Muratová a generál Murat!
Pařížský guvernér.
Konzulové Cambacérès a Lebrun.
Slečna Élisa Bonaparte.
Pánové Josef a Ludvík Bonaparte.
Pan Benjamin Constant.
Pan Palma. Slečna George.
Generál Bernadotte.
Generál Lannes.
Madame de Staël.
Generál Augereau.
To je ale rodina!
Madame Pauline Leclercová.
Vítejte.
- Posaďte se. - Nemohu tu sedět, madam.
Záměrně jste vybrala křeslo, které neladí s mými šaty.
Proč tak nenávidíš mou sestru?
Moc dobře to víš.
Pamatuješ si naši noc před čtyřmi měsíci, po uzavření míru v Amiensu?
Ano?
Možná…
Syn!
Josefíno, dej mi syna!
Jeho Excelence Charles Fox
a lord Cornwallis!
Fox, Bonaparte.
Generále, slovy nedokážu vyjádřit míru mého obdivu k vám.
Po pádu Bastily jste prý řekl:
„Je to největší a nejhezčí událost v dějinách světa.“
Řekl jsem to a stále si to myslím, generále.
Takže amienský mír bude
druhou nejdůležitější událostí dějin
našich národů.
Hlavně vaší zásluhou.
Do Paříže jsem přijel jen na skok, abych jménem Anglie pozdravil,
poděkoval a obejmul největšího
a nejosvícenějšího muže na světě.
Ale povinnost mě volá. Musím okamžitě odejít.
Musím s tebou mluvit.
Víš, co se o tobě říká v Paříži?
Oslavte lidu zachránce a klopte pokorná čela.
Pauline všechna srdce dobývá, jako to Napoleon s městy dělá.
Proč musíš říkat všem mužům ano?
Ty děláš to samé se ženami,
až na to, že já nejsem pokrytec.
Celá Paříž tě pomlouvá.
Koupil jsem ti palác v Rue de Courcelles,
zámek ve Villers-Cotterêts.
Dal jsem ti víc šperků než své ženě.
Místo díků nebo péče o manžela, který umírá v Saint Domingue,
spáváš s tím komediantem Lafontem.
Bravo! Žárlíš.
Svým věčným lehkomyslným utrácením rodině neprospíváš.
Podporuji tím přece obchod. Držím tvé továrny v chodu!
- Ale prosím tě! - Nech lidi mluvit!
Ty můžeš žádat cokoliv.
Nikdo jiný mě nezajímá.
A kdybys někdy hledal upřímnou lásku, víš, kam se obrátit.
Jsi nejkrásnější dívka na světě.
Ještě něco, drahý bratře?
Ne! Ano!
Musíš odjet za svým manželem.
- Ne! - Trvám na tom!
Všechny zdejší ženy na tebe žárlí.
- Odjeď! - Ne!
Je to rozkaz!
Fajn! Odjedu, když si to přeje tvá žena.
- Váhá. - Postrčme ho…
Teď je ten správný čas! Koruna je na dosah.
Odmítne-li, pojedeme na Korsiku.
- Přísahám! - Já taky!
Josefe, ty jsi hlava rodiny. Musíš na tom trvat.
Moment! Promluvím s ním.
Talleyrand pracuje pro nás.
Můj drahý Carnote!
Rád vás vidím.
Proč zůstáváte v opozici?
Nejsme snad pro vás dost republikáni?
Obávám se, že to nebude trvat dlouho.
Státník tu nevládl od roku 1789.
Vládnout Francii
po dvanácti bouřlivých letech
není snadný úkol.
Jistě, ale i tak jste zůstal vojákem,
což omlouvá to,
že si pletete vládnutí s velením.
Zapomínáte, Carnote, že jsem právě zemi přinesl mír?
Dosáhl námořní svobody?
Zachránil francouzský průmysl.
Podepsal amnestii pro 140 000 emigrantů!
A co občanský zákoník? Zapomněl jste na to vše?
Ne.
Ovšem nezapomněl jsem ani na to, že tu jste jen díky revoluci.
Francie hledala vůdce.
Vojenského?
Ano, vojenského.
A našla ho.
Lidé, bohužel,
na konci období zmatků vždy zatouží po pevné ruce.
Nikdo vám nebránil, abyste použil tu svou.
Byl jste slavnější než já.
Revoluce se nemá využívat.
Revoluce skončila!
Svým zásadám jsem se nikdy nezpronevěřil.
A barvy svého praporu jsem nikdy nezměnil.
Je ovšem třeba respektovat ústavu.
Žádná ústava nezůstala beze změn.
Vždy se podřídí lidem a okolnostem.
Název a forma vlády neznamenají nic,
jde o rovná práva občanů
a o vykonání spravedlnosti.
Je mi známo,
jak upřímnou lásku chováte k Francii.
A doufám, že před tváří
dějin nebudete potřebovat
jinou omluvu.
Budu potřebovat stále větší sílu a moc,
abych udržel Evropu v rovnováze.
To je, Carnote, skutečný důvod, který mě vede k tomu…
Jak to říct.
K absolutismu.
Já vím.
A proto, generále,
váš žádám, abych mohl opustit politiku.
Rozešla se s mými zásadami.
Ale i poté
zůstanu vaším přítelem.
Jak si přejete, Carnote.
Je tu chmurně! Pojďme se bavit!
- Vypadá naštvaně. - Má starosti.
Carnot mi udělil kázání.
Možná má pravdu.
Nenechte ho, aby vás srazil na kolena.
A co má rodina?
Naléhají na mě, abych nastoupil na trůn! Mají pravdu?
I když teď, v době míru, by mě nic nepotěšilo více,
než kdybych se z veřejného života stáhl.
Kdyby vás slyšeli Bourboni, vrátili by se.
- Pokud se vrátí, pověsí vás, Fouché. - Vás také, generále.
Co navrhujete, přátelé?
Nemáte plnou politickou autoritu,
to je vaše slabina.
Vláda tří konzulů je nestabilní systém.
Musíte se stát doživotním konzulem.
Poslední krok před trůnem.
- Myslíte? - Ano.
Má pravdu.
I vyjednávání s Evropou bude snazší ve jménu císařství,
než jménem unavené, neklidné republiky.
Využijte svého génia, potlačte anarchii.
Jste pro všechny žádoucí panovník.
Opravdu si to myslíte, Talleyrande?
Nemluvím jako Talleyrand, ale jako ministr zahraničních věcí.
- Čím větší je vaše moc… - Požehnaná!
Navíc tak sjednotíte Evropu,
která se koří jen síle.
Napoleone.
Víš, co mi o tobě řekl náš otec, než zemřel?
„Kéž bych mohl ještě spatřit toho,“
„před jehož mečem se třesou králové“
„a který změní tvář světa.“
Jménem rodiny Bonapartů:
Poslechni našeho otce. Prázdný trůn čeká na tebe.
Chop se koruny!
Budeme základem tvé nové šlechty.
- Co myslíš, Murate? - Vaši vojáci budou plakat radostí!
Velmi dobře.
Císařství!
Myslíte si, že bych se měl obětovat lidu?
Konareve!
Okamžitě zorganizujte referendum o doživotním konzulovi.
Znáte Madame de Staël?
Příliš dobře!
Přišel mi dopis od Grassiniové.
Zdraví vás.
Řekli mi, že jste krásná, madam.
Řekli mi, že jste zdvořilý!
O čem jste mluvila?
Citovaly jsme Corneille na téma politické nestability.
A protože má lesk skla, má i jeho křehkost.
V mém případě nejde o sklo, ale o diamant.
Slyšel jsem, že se o vaši přízeň dělí generál Moreau a můj bratr Lucien?
S nimi sdílím pouze své obavy z vaší ctižádosti.
Co kdybych vám našel klidný exil, abych tyto obavy rozptýlil?
Jste stejně dobrá herečka jako Palma.
Jsi blázen, Juliette!
Možná, ale menší, než vy všichni tady!
Pokrytče! Viděla jsem tě s Madame Récamier.
A co?
Řeknu to tvé staré ženě!
Děkuji, dusil jsem se.
Všichni po mně jdou jako mravenci!
Carnot, má rodina…
- Constant… - To ne!
Ty ne, ale Benjamin.
- Já nemám žádné bratry. - Hlupáku!
- Vidíš mě jako císaře? - Nebyl byste horší než jiní.
A s podpatky…
- Je madam sama? - Ano.
Zvláštní.
Na schodišti jsem měl dojem,
že slyším housle.
To se ti jen zdálo, můj malý Korsičane.
Miluješ mě ještě?
Na co čekáš? Zavři okno.
REFERENDUM FRANCOUZSKÝ LID ODPOVĚDĚL NA OTÁZKU:
MÁ SE NAPOLEON BONAPARTE STÁT DOŽIVOTNÍM KONZULEM?
DRTIVOU VĚTŠINOU ROZHODL, ŽE ANO. 3 577 259 PRO a 8 400 PROTI
FRANCOUZSKÝ LID JMENOVAL A SENÁT PROHLÁSIL
NAPOLEONA BONAPARTA DOŽIVOTNÍM KONZULEM
Ty jsi darebák!
- 18. brumairu jsi měl odložit svůj meč. - Ano!
Ale 19. tu byla zeď,
o kterou se rozdrtí vzpomínky.
- Vděk také? - Ano!
Přidám se k opozici.
Mluvíš jako svatý, ale chováš se jako Caesar!
Tento anonymní hnus. Paralela mezi Caesarem, Cromwellem a Bonapartem.
- To jsi napsal ty? - Ano, byl jsem to já.
Také jsem slyšel, že mě paroduješ v ochotnickém divadle, spolu s Élisou
v neslušivém oblečení!
Ano.
Proč mě provokuješ?
Aby ses styděl.
Svoji rodinu považuješ za otroky!
Nic vám nedlužím!
Dlužíš nám všechno!
Dobrá.
- Nejsi snad ministr vnitra? - Prázdný titul!
Všichni tví ministři jsou loutky, nic nesmějí!
V touze potlačit svobodu
jsi z našeho jazyka odstranil to nejkrásnější slovo!
Tebe odstraním – ze svého života i z vády!
- Hned podepíšu tvé vypovězení. - Špíno!
Pojďte, matko.
- Je to blázen! - Nech mě s ním promluvit, synku.
Přísahala jste, že do paláce už nikdy nevstoupíte.
Ráda bych tě odsud vytrhla, chlapče.
Mám o tebe strach. To divadelní pozlátko mě děsí.
Máte strach o Luciena.
- Ne! - Ano!
- Milujete ho ze všech nejvíc. - Ano.
Protože je moc nešťastný.
Kdo nehodlá stoupat se mnou,
nebude součástí mé rodiny!
Uklidni se!
Dobře.
- Jmenuji ho velvyslancem v Madridu. - Děkuji.
Začal ses starat o svůj vzhled?
Ve své kanceláři máš dokonce zrcadlo!
Ale to je Josefínino, zapomněla si ho.
Opravdu se vám podobám.
Ale, matko, proč se vám v paláci nelíbí?
Co vaše dcery? Utrácejí milion ročně!
Opravdu? Možná bych měla také!
Pod podmínkou, že mi dáš dva.
- Kéž by to vydrželo! - Vydrží to dlouho.
Proč pořád dáváš ruku takhle?
Nevím, možná, abych předešel zvyku
popotahovat levý rukáv pravou rukou.
Nebolí tě břicho? Pamatuji si, že tvého otce…
Matko!
- To mě nenapadlo. - Tak dobře!
- Možná máte pravdu. - Ne!
Nebojte se.
Můj malý Napoleone!
Je to jeden z hlavních závazků mírové smlouvy!
Zradil byste svůj vlastní podpis!
Poprskal jste stůl, pane Foxi!
Nikdy by mě nenapadlo, že nedostojíte svým závazkům, Pitte,
že nebudete respektovat mírovou smlouvu!
Čaj je připraven.
Křičte si jak chcete, pane Foxi. Moje rozhodnutí nezměníte.
Váš obdiv k tomuto malému,
ctižádostivému a namyšlenému Korsičanovi,
vás zaslepil.
Chce celé Středomoří jen pro sebe.
Maltu mu nevydám!
Podepsali jsme to!
Takže…
Zapletl jste Angličany do velmi nevýhodné smlouvy!
Odstupuji od ní.
Bonapartovy manufaktury ničí náš obchod.
Naše škrcení začalo!
Protože jsme mu, díky vaší slabosti, dopřáli volný pohyb po moři!
- Proč říkáte, že to byla slabost? - Protože já jsem moře získal zpět!
Tady, admirále…
Dekrety umožňující zadržet francouzské lodě v našich vodách.
A toto pro posílení našich eskader.
Nelson se pokusí odčinit zločin, kterého jste se dopustil…
Chybu, kterou jste udělal.
- Budou vás soudit dějiny! - Co je mi po tom! Jde o naše kolonie!
Nechápete to? Je sentimentálnější, než si myslíte!
Pokud se setká s nenávistí, stane se krutým a napadne Anglii!
Dokud jsem naživu, tak ne, pane Foxi.
Čert vás vem! Zničíte Anglii!
Zatracení hlupáci!
Jen vy ho můžete uklidnit, drahý Nelsone.
Obdivuje vás stejně jako toho Bonaparta.
Musíme se toho Korsičana zbavit. Začal si hrát na císaře.
Je pro nás největší hrozbou.
Mám na to vhodného muže,
Georgese Cadoudala.
Aha, ten muž s pekelným strojem?
Ano, je to přítel Pichegrua.
Dal jsem Cadoudalovi pravomoci
a jeden milion liber, aby měl široký záběr.
Zničit arzenál, zabít Bonaparta, bude-li to možné…
a připravit návrat francouzského prince.
Vévody z Enghienu.
Nic jsem neslyšel!
Špinavé prádlo si perte sám…
Ale ať je dost bělostné pro bourbonskou vlajku.
Musíme probudit Prusko, Rakousko a Rusko.
Jistě, milorde, kapitola pátá našeho plánu: Pomoc spřáteleným zemím.
Špatné zprávy z Londýna a Petrohradu.
Naštěstí jsem se na to připravil.
Pro Anglii a Rusko stále reprezentujete republiku.
A revoluci, kterou nenávidí.
Hlasy, jež se ozývají proti vám, utichnou,
jen pokud usednete na trůn.
Jistě!
Fouché nedávno tvrdil opak.
Fouché? Nebyl dobře informován.
Ano, já vím.
Vlastně se s ním hodlám rozloučit.
Pořád se kdekomu plete pod nohy, i vám.
Chce-li vyzkoušet mé punčochy,
bude překvapen, jak jsou nepohodlné.
Váš důvtip je otravný, Taleyrande.
Ne Taleyrand, ale Talleyrand, se dvěma L.
Jako dvě křídla? Kdo by to řekl?
Vaším největším nepřítelem je dobrý vkus, generále.
Kdybyste ho mohl rozstřílet dělem, už dávno by neexistoval.
Jste zloděj.
Zbabělec.
Bezvěrec.
- Nevěříte v Boha. - Vy také ne, generále.
To je moje věc.
Nevěřím v Boha, to je pravda.
Ale věřím ve vás, když se nevztekáte.
Vždycky se ze všeho vykroutíte.
Máte pravdu, že Fouché není spolehlivý.
Slepě věří svému příteli, generálovi Moreauovi,
a nepochopil, že Anglie je všude
a ohrožuje vás.
Moreau a Fouché, ano. Tušil jsem to.
Od této chvíle… Fouché již není ministrem policie.
Na jeho místo jmenuji Réala.
A Régnera…
na ministerstvo spravedlnosti.
Nenapodobuj Taleyranda, idiote!
Se dvěma L, generále.
Zuj si je!
Jsou už dost velké!
Půjdu na terasu.
Nesmím vás nechávat samotného.
Běž spát!
Co je to?
Všechny hlídky, poplach!
- Poplach! - Viděl jsem lesklou dýku.
Tam, v křoví! Střílejte!
To je Cadoudal!
Děkuji, Constante.
Zachránil jsi mi život.
Běž spát.
Nech mě o samotě.
Vyděsil jsi mě.
Slyšel jsem střelbu, generále.
Chci s tebou mluvit.
Rychle si obleč písařský plášť.
Nechci, aby někdo viděl tvou pravou tvář.
Za okamžik jsem zpět.
Slyšel jsi, byl to Cadoudal.
Jste živým terčem pro royalisty i jakobíny.
Za nitky tahá Anglie.
Všechna spiknutí se rodí v Londýně.
- Můžeš vystopovat zdroj? - Ano.
Potřebujeme získat důvěru hlavy jejich zpravodajské služby.
Sira Hammona.
Nebude to snadné.
Méhée de La Touche!
- Jejich slavný špión? - Je pod zámkem.
Žije, protože mi dal pověřovací list
a jejich šifrovací mřížku,
která mi zpřístupní jejich největší tajemství.
Velkolepé!
Co si myslíš o mém nápadu?
- To jste nakreslil sám? - Ano.
Můj plán na invazi do Anglie, přes Irsko.
Je samozřejmě falešný.
Mám jich víc, abys je mohl nalákat.
- Skvělý nápad, generále! - Řekni jim, že ty, Frioul,
jsi jediný, kdo zná mou tajnou skrýš.
Ukliď to.
A že jim můžeš prodat, pěkně draho, mé vojenské plány.
Zjisti něco i o komplotu generála Moreaua,
o kterém mluvil Talleyrand.
Riskuješ svůj život.
Ten váš je důležitější, generále.
Pánové, před panem Frioulem můžete mluvit bez obav….
má pověřovací listiny od našich agentů v Paříži
a od pana Méhée de La Touche.
Pan Frioul je osobním Bonapartovým písařem.
Podařilo se mu ukrást tyto plány…
na invazi do naší země přes Irsko.
Vytvořil je sám Bonaparte.
Děkuji vám, pánové.
Anglie na vaši službu nezapomene, pane Frioule.
Tady je první platba ve výši 50 000 liber.
Až nám přinesete veškeré dostupné
vojenské pány, obdržíte trojnásobek.
Ve zlatě, prosím, pane ministře zahraničí.
Těch 50 000 liber si ponech.
Jsou tvé, vydělal sis je.
Tyto dokumenty jsou fantastické.
Kolik je spiklenců?
Padesát. Nejnebezpečnější je Cadoudal.
Pracují ve skupinách, mají vás zabít a dosadit na trůn Bourbony.
Francouzský princ dorazí po moři nebo po Rýnu.
Nenechám té bandě vrahů zničit všechnu mou práci!
Dám ti rozkazy pro tajnou policii.
Děkuji, Frioule.
Durocu!
Sedni si a piš.
Uzavřete Paříž. Dva vstupy. Dva tábory.
Ty, kteří neuposlechnou, zastřelte.
Válečný stav.
Policejní lodě na Seině, ve dne v noci.
Hlídejte normandské pobřeží.
Připrav povoz. Dnes večer odjíždím do Boulogně.
Durocu!
Doprovodí mě madame de Vaudey.
Inkognito.
Prosím.
Posaďte se, pánové.
Decrèsi, potvrzuji, že Anglie nezíská
žádnou jinou smlouvu, než tu z Amiensu.
A nebude mít základny ve Středozemí.
Co těch 2 200 lodí a devět dělových člunů?
Jde o přepravu 150 000 mužů a 10 000 koní.
- Jak daleko jste se dostali? - Ukážu vám to.
Tuto obrovskou flotilu stavíme
ve dne v noci, od Brestu po Antverpy.
Hmm.
Blahopřeji, pánové.
Po tisíci letech urážek na to máte dva měsíce.
Požádal jste mě o zprávu o Svaté Heleně.
Eskadra ze St. Domingue
ostrov Anglii odebere, co nejdříve to bude možné.
A protože mi zabavují lodě…
Pište, Daru!
Tímto nařizuji,
že všichni Angličané žijící ve Francii budou pod dohledem justice.
Flotilu rozdělím na osm eskader.
Dvě v Étaples… Posaďme se, pánové.
Dvě ve Wimereux, jako předvoj a záloha.
A připravte první nominaci
na nový Řád čestné legie.
Berthiere! Za rozbřesku na inspekci.
Čekala jsem na tebe.
Pojď, rychle.
Pojď sem!
Prý se v Paříži stále vídáš s Eugenem.
Jenom proto, abych zmátla tvou ženu.
Miláčku!
Alespoň tady budu mít větší klid.
Ano!
Co je to?
Jen to mi zbylo z koupacího úboru.
- Tví generálové mi ho vzali. - Cože?
- Takže tě viděli úplně n… - Ne. Ano.
Ale ztratila jsem se jim. O našem hnízdečku lásky nic nevědí.
Chováš se skandálně!
Skandál bohužel nezaplatí účty.
Kdybys byl štědřejší, nemusela bych…
Kde jsou ty účty?
Pod polštářem.
- Ne! - Ano!
Varuji tě, spěchám.
Neodmítneš mě!
Mám jen půl hodiny.
K odjezdu je vše připraveno,
ale celé týdny tu na audienci čeká jeden americký vynálezce, generále.
Znovu? Nemám čas!
Promiňte.
Čekám už šest týdnů, abyste mě přijal.
Ale pane, kdo vám to dovolil?
No, rád bych vám něco ukázal.
Jste jediný muž naší doby, který mi může rozumět.
Přicházím jménem Livingstona. To on podepsal smlouvu,
kterou jste nám prodal Louisianu.
Za 14 milionů se tomu říká dar.
Vskutku dar.
Američané vám nezapomenou, že jim přibyla hvězda na vlajce.
Proto nechci tohle nabízet Angličanům.
Co je to za mizerný člun?
Prostředek k dobytí Anglie.
Takových mám stovky!
Na nic.
Sladké bláznovství! Utopie!
Ale tohle bude fungovat.
A co protivítr, Nelsonova flotila… Kdo je porazí?
Toto může.
Aha, ano? Kde jsou plachty, pane?
Vidíte plachty, generále? Žádné tam nejsou.
- Vesla? - Ani ta ne.
Pohání to snad Duch svatý?
Pára.
Pára?
Mohu postavit loď poháněnou parním strojem,
která se pohybuje za každého počasí a třikrát rychleji.
Váš návrh předložím akademii.
Pokud se váš vynález osvědčí, změní to svět.
Ano, změnil by svět.
Vaše jméno?
Jmenuji se Robert Fulton.
Vy milujete Francii, já miluji vaši zemi.
Tohle by to přátelství velmi upevnilo.
Děkuji vám, pane.
- Pára! - Ano!
Pára!
Děkuji, brzy se uvidíme.
Koneckonců, proč ne?
Ten balík pečlivě střežte, je v něm parní loď.
Mrzí mě, generále že vám nesu špatné zprávy.
Toto je od tajné služby.
Dopis anglického ministra Drakea pro vévodu z Enghienu.
„Nezáleží na tom, kdo zvíře skolí,“
„stačí, abyste byli připraveni přidat se k lovu.“
Vévoda z Enghienu?
Pan Fouché!
Tady!
Váš přítel Fouché chce asi dobýt ztracené postavení.
Vypadáte rozrušeně, pane Fouché.
Kolem vás se to jen hemží dýkami.
Vidím, že se vám zlepšuje zrak.
Generál Pichegru se skrývá v Rue des Petits-Champs.
Včera večer se setkal s generálem Moreauem na ulici Montmartre.
Co dál?
Cadoudala zatím nemáme,
ale vím, že plánuje léčku.
Zítra vás chce ubodat na cestě do Malmaison.
Bohužel už nejsem ministrem policie,
informoval jsem svého nástupce.
Jsem pro ně jen pes,
kterého ubijí na ulici?
Dovolím si zítra zasáhnout jako soukromá osoba
a Cadoudal mi neunikne.
Ale je tu ještě jedna novinka,
zpráva od policie ve Štrasburku.
„Vévoda z Enghienu, sídlem v Ettenheimu,“
„shromáždil mnoho emigrantů,“
„včetně generála Dumourieze.“
Dumouriez!
Pichegru!
Moreau!
Tři zrádci republiky ve službách našich nepřátel!
Všichni tři moji údajní přátelé! Bývalí spolubojovníci!
Takové zklamání!
Chtějí boj zblízka?
Dobrá!
Válce odpovím válkou.
Pan Réal, ministr policie.
Pan Régner, ministr spravedlnosti.
Zatkli jsme Cadoudalova sluhu.
Přiznal, že jeden vážený mladík
brzy rozšíří řady spiklenců v Paříži.
Vévoda z Enghienu.
To je on.
Vévoda z Enghienu žije blízko hranic, s panem Drakem se velmi dobře zná.
To musí být ten podezřelý princ.
Vezměte ho jako rukojmí proti Ludvíkovi XVIII.
Ménevale!
Ukončíte tak ty strašné útoky.
Je to vnuk Velkého Condé,
je z rodiny Bourbonů,
kteří si myslí, že vaše krev není cenná.
Pište!
Rada, zasedající zde,
dne 19. ventôse 1802,
za účasti pánů Talleyranda,
Réala, Régnera, ministrů ve funkci, rozhodla:
Generálům Caulaincourtovi a Ordenerovi nařizuje vstoupit do Bádenského vévodství
s 300 dragouny,
obsadit město Ettenheim
a zajmout vévodu z Enghienu.
Násilný vstup na německou půdu?
Nemáme důkaz, že tím spiklencem je vévoda z Enghienu.
Počkejme, až bude na francouzské půdě a využijme zákon!
Je to on!
Cítím to.
Jestliže ne, bude pykat za druhé.
Nastolím teror
až do Londýna.
Pane Fouché.
Budete pracovat s panem Réalem,
až do dne, kdy vám vrátím ministerstvo.
Protože navzdory všemu
vás považuji za nejlépe informovaného muže ve Francii.
Pánové, rozchod.
Je to čitelné?
„Okamžitě vyslechněte vévodu z Enghienu“
„ve věci jeho údajného spiknutí“
„s Cadoudalem a Pichegruem.“
„Pokud by jeho odpovědi zpochybnily jeho vinu,“
„přikazuji, aby byla poprava odložena.“
Zprávy mi posílejte k mé ženě.
Aha, šach!
Nech mě!
Pozdě. O dvě vteřiny.
Réal nám zakázal ho probudit.
Když pod dveřmi uviděl váš dopis…
Bylo o dvě vteřiny pozdě.
Protože můj ministr policie chtěl spát?
Měli jste mu ty dveře vyrazit! Idioti!
Není divu, že soud odsoudil…
vévodu z Enghienu k smrti, když se přiznal.
Ale…
Tento soud se měl konat
až po výslechu pod vedením Réala.
A po prověření.
Ten zločin byl k ničemu.
Víc než jen zločin, generále, je to chyba.
- Radil jste mi to sám. - Ne!
Radil jsem vám vzít ho jako rukojmí, a ne ho zabít.
Mlčte!
Osud si se mnou zahrál.
Chtěl jsem ho zachránit.
Proč nenapsal dřív?
Napsal, generále.
Ale po rozsudku se mi to nezdálo vhodné.
Proč jste mi to nedal před popravou?
Váš rozkaz zněl ukončit vše do čtyř ráno.
Jsou věci, které říkám,
a věci, které v dané chvíli musejí být vykonány.
Kdybyste mi dal tento dopis,
dal bych mu milost.
Savary, za tu vraždu nesete zodpovědnost vy.
Vypadněte!
Imbecile!
Ministr policie, který si nepřeje být buzen,
je zbytečný idiot!
Některé případy se v politice
dají řešit jen chybou.
Vaši redaktoři novin čekají.
Přijměte je.
Pánové!
Ti spiklenci chtěli zabít mě a tím zahubit i revoluci.
Musel jsem ji bránit.
Vévoda z Enghienu byl spiklenec, stejně jako ostatní.
Ano?
Myslel jsem, že…
Prolil jsem krev
a možná proliji další,
ale ne ve vzteku,
protože krveprolití
je součástí politické medicíny.
To je vše!
Děkuji vám, pánové!
Ne, Constante, je moc horká!
- Co mám dělat? - Musíte být okamžitě korunován císařem.
Jakmile budete mít nástupce,
nepřátelé ztratí veškerý důvod
vás zabít.
Fouché, ne!
Diktatura ve jménu protektorátu byla dobrá tak akorát pro Cromwella.
K dosažení cíle vám stačí titul doživotního konzula.
Bojovali jsme s Evropou
v zájmu vytvoření republiky, ne nových monarchů.
Dělat opak by bylo absurdní.
V politice není absurdita překážkou.
Hájíte svá místa konzulů po mém boku.
- Generále! - Ano!
Nedáte-li Francii Bonaparta, dosadí si zase Bourbona.
Císař? S republikánskou armádou?
Vyjádří se generál Soult.
Jsem pověřen zastupováním armády.
Je připravena prohlásit vás králem či císařem.
Vidí v tom jediné řešení pro záchranu Francouzské revoluce.
- To není možné! - To stačí.
Děkuji vám, pánové.
Je to neuvěřitelné, že ano? Podívejte se na toto, prosím.
Děkuji.
Vaše karikatura, Jamesi Gillrayi,
mu způsobí víc škody než celá naše královská flotila.
Uzurpátora zabiju osobně, milorde…
Tímto!
Lord William Pitt, premiér Británie!
Jsem ohromen, pánové, že na sobě nemáte vojenské uniformy.
Zítra už je budou mít všichni. Zde je dekret.
Vy, sire Hammone a pane Drakeu…
Učinili jste z nás terč posměchu pro celou Evropu.
Nespolkla ty vaše tajné, leč neobratné plány.
Cadoudal a Moreau jsou ve vězení…
Pichegru se oběsil ve své cele.
Dobrá práce, sire Hammone a pane Drakeu!
Uniforma vám bude slušet víc.
Jděte a oblečte si ji!
Do práce.
Pokračujte, pane Gillrayi!
Jeho Veličenstvu, ruskému carovi.
Jeho Veličenstvu, rakouskému císaři.
Generále, zahraniční velvyslanci čekají na audienci.
Už jdu.
- Co to máte? - Nic důležitého.
Žádná tajemství, Fouché!
Takže vy chcete válku?
Generále. Z čeho nás obviňujete?
Z nesčetných pokusů mě zavraždit!
Z podplácení mých generálů!
A ty nechutné karikatury ve vašich novinách!
Každý závan větru z Anglie přináší jen nenávist a urážky!
Hodláte dodržet mírovou smlouvu?
I po několika měsících jsou vaše jednotky na Maltě a v Alexandrii.
Chcete mír nebo válku?
Chcete-li válku, budiž!
Až do zničení jednoho z našich národů!
Pokud vás trápí mé úmysly s Egyptem, pane,
mohu vás ujistit,
ano, hodně jsem o Egyptě přemýšlel,
ale nenaruším mír, jen abych tu zemi získal zpět.
To není všechno!
Maltézská skála je pro vás důležitá z námořního hlediska,
ale pro mě má větší význam.
Jejím držením porušujete smlouvu, kterou jste s námi podepsali.
Pro mě…
Radši bych, abyste okupovali Montmartre
než Maltu!
Myslíte si, že Francouze zastrašíte loďstvem?
Můžete nás zabít, pane,
ale zastrašit nás? Nikdy!
Chceme jen žít v harmonii.
Tak dodržujte smlouvu. Doslova!
Jinak budu muset na smlouvu z Amiensu zapomenout.
Zde, pane generále, na stejném místě,
z kterého jste vyhnal lid,
kde byl zavražděn Jindřich III.
a otrávena Henrietta Stuartovna,
jste právě velmi hrubě urazil mou vlast.
Běda těm, kteří nedodržují smlouvy.
Aha!
Pane Dédouville, pak mi povíte, jak vás uráželi u ruského dvora.
Napište telegrafickým kódem
Admirálu Villeneuvovi v Toulonu.
Sedněte si!
Nelson musí věřit, že chci dobýt Egypt zpět.
Jak naivní!
Plujte na jih.
Pak se vraťte do kanálu La Manche.
Pokud ho opanujeme na šest hodin,
staneme se pány světa.
Jeho Excelence hrabě Dédouville, velvyslanec Francie.
- Všichni byli v černém? - Všichni.
Takže mladý car Alexandr
a jeho dvořané před vámi truchlili za vévodou z Enghienu.
Ano, generále.
- Ani náznak zdvořilosti? - Ledové ticho.
Chce si hrát na spravedlivého. On!
Syn, který nechal svého otce zavraždit svými současnými rádci.
Je to ještě horší, generále.
Car Alexandr podepsal tajnou smlouvu s Pruskem,
aby vás přiměl rozdělit své síly mezi Anglii a kontinent.
Durocu!
Zaujmi mé místo!
Piš!
Vaše Veličenstvo,
smutek ruského dvora je urážkou našeho soudu,
který odsoudil vévodu z Enghienu.
Mnohem větší důvod truchlit jsem měl já za svým přítelem,
vaším otcem.
Nikdo není mírumilovnější než já!
Chcete-li válku, řekněte to rovnou.
Zakončete zdvořilostní frází.
Strohou.
„Na-po-le-on.“
To si zapamatují.
Budu mít tu čest jako první
vás titulovat Veličenstvem?
Ano!
Císař?
Nebyl tu od dob Karla Velikého.
Tolik jsme doufali, pane,
že senát už připravuje novou ústavu císařství i jeho nové zákony.
Měl byste vědět,
že slovo císař zaznělo už z mnoha francouzských úst.
Čekali, až budete jednat.
Mluvíte sladce, Talleyrande!
To je vaše zásluha, Vaše Veličenstvo.
Pomohli i Cambacérès, Fouché, váš bratr Josef, který čeká za dveřmi.
Jenom jsme připravili půdu.
Pochopili, že nemusí kvůli hodnosti do války,
že stačí čekat v předpokoji.
Ať vejdou!
Vidím, že už to víte?
Je to tak, Fouché?
Durocu!
Mí bratři a sestry dostanou princovský titul
a roční příjem ve výši jednoho milionu.
Mně budou náležet příjmy z panství
náležejících koruně
a roční příjem 25 milionů.
Vy, Fouché, převezmete policii.
Durocu, jmenuji tě vrchním dvorním maršálkem.
Sepiš ihned dekret.
Zítra ráno předložte senátu
zprávu, kterou Talleyrand dokončuje, aby odpoledne
byla hotova má nominace s titulem
Napoleon I., císař francouzský.
Tím to skončí.
Zítra? Ale generále…
Pardon, pane, to není možné!
Ve Francii obdivujeme nemožné!
Ty, Josefe!
Jdi za strýcem, kardinálem Feschem,
a sděl mu, že ho jmenuji velkoalmužníkem.
Ať jede přesvědčit papeže,
aby mě korunoval i s císařovnou v Notre-Dame.
Zbláznil ses, Napoleone?
Pardon! Vaše Veličenstvo!
Už 18 století žádný papež neopustil Věčné město.
I Karel Veliký…
Papež Štěpán korunoval ve Francii Pipina Krátkého.
Papež Pius VII.
přijede do Paříže na mou korunovaci. Rád nebo z donucení.
I kdybych pro něj měl přijet s vojskem.
Neměl jsi svatbu v kostele…
To nemusí vědět.
A kdyby se to i dozvěděl, církev je vstřícná.
Všichni do práce!
Každá ztracená hodina nám může přinést neštěstí.
Constante!
Co je to?
Na váš projev, generále… Veličenstvo!
S tituly se netrap. Ukaž mi to!
Ne!
Tenhle karnevalový kostým
až zítra!
Po korunovaci…
Dáš mi ušít plášť.
Jednoduchý, bez ozdob.
Vedle honosných obleků vašich generálů
si vás nepřítel nevybere za cíl.
To mě vůbec nenapadlo.
Ale…
Máš pravdu.
- Barva pláště? - Jasně šedá.
Teď, když se máte stát císařem,
už není vhodné, abych byla jen společnicí.
Možná…
První dvorní dáma vaší choti.
Už je to podepsané.
Potom jistěže vyženete mademoiselle d'Avrillon?
Jistěže.
Moje drobné účty?
Drobné?
Záloha na pořízení zámku Tuileries v Auteuil:
150 000 franků.
Je rozkošný! K zbláznění!
- Čtyři dvorní dámy. - Mělo by jich být sedm.
- Devět sloužících. - Je to velmi velký dům.
- Předčitatelka. - Pomáhá mi večer usnout.
- Tři kočí. - Tři?
Aha, ano.
Stojíš mě víc než moje sestry.
Ale méně než Josefína.
To je naposledy, co vyrovnám tvé dluhy. Platím draze to,
co jinde můžu mít levně.
Víte dobře, Veličenstvo, že to je k nezaplacení. Rozepněte mi to!
Pospěšme si.
- Ha? - Ano.
Neposouvej hodiny dopředu jako minule.
Och!
- Já? - Ano!
Pusťte mě dovnitř!
Otevřete, nebo vylomím dveře!
Co je s tebou?
Já už toho mám dost! Slyšíš mě?
Její parfém!
Dost!
Poslouchám snad za tvými dveřmi?
Poslechnu rady rodiny.
Chci se rozvést! Slyšíš mě?
Cože? Rozvod?
Prosím.
Poslouchej.
Pokud mě poslechneš…
Víš, že tě nemohu nutit odejít.
Smířil jsem se s tebou.
Udělej to samé!
Ušetři mě takových trapných chvilek.
Ano.
- Poslechnu. - Ve všem?
Uděláš z madame de Vaudey
svou první dámu?
Ano.
Za pár týdnů budeš císařovna.
Víš, že pak se už
nikdy nerozejdeme.
- Ano. - Co?
Miluji tě.
Vím o tobě všechno.
I to, že ses dnes pětkrát převlékla, aby ses mi líbila.
Víš to, protože hlídáš mé účty.
Ano.
To je pravda.
Jednoho z tvých dodavatelů jsem vyškrtl.
Nechtěl poskytovat slevy.
Alespoň kvůli mně
vracíš hodiny zpátky.
- Co to znamená? - Nic.
Vážné zprávy, pane!
Anglický velvyslanec odjel.
Amienská smlouva už neplatí.
Angličané nás nutí přejít k činu.
Dobrá!
Možná přijdeme o pár kolonií,
ale až vstoupím do Londýna,
budou prolévat krvavé slzy.
Papež Pius VII. opustil Nemours.
Konečně!
Musím mu vyjet naproti
a přivítat ho ve Fontainebleau.
Takže bude válka?
Nejdřív korunovace!
Odpusťte mi, Svatý otče,
nevyznám se v církevní etiketě.
A já, generále, se nevyznám v té vojenské.
Svatý otče, je něco,
co mi leží na srdci.
Tváříte se, jako byste mě korunoval z donucení.
Sedíte tu a tváříte se jako mučedník,
jenž své utrpení obětuje nebesům.
Ale vy nejste mým zajatcem.
Jste volný jako pták.
Komediante!
Já jsem komediant?
Ukážu vám komedianty, kteří vás rozpláčou!
Mým divadlem je svět!
A já jsem jeho režisérem!
Autorem!
Komediant, který vládne všem: papeži, králům, národům!
Když se mi zachce, bude z vás jen obyčejný farář.
Něco vám řeknu, pane.
Vaše hloupé roucho na mě nedělá dojem.
A budete-li pokračovat,
rozervu vám jej svými ostruhami!
Tragediante!
Nic není připraveno, bude to katastrofa!
Zamotám se do toho.
Napoleone!
Chci stejně dlouhou vlečku jako císařovna!
To není možné, princezno.
- Protokol vyžaduje o metr méně. - Tak ho změňte!
- Ne! - Napoleone!
Odmítám nést Josefíninu vlečku!
Já také!
Oficiálně tomu říkáme „držet plášť“.
Jen když budou držet plášť i nám dvěma.
Mohou to dělat komorníci.
Dobrá.
Pane, symboly moci.
Ano.
Chceš říct,
rekvizity moci?
Dobře. Kellermann ponese korunu, Pérignon žezlo,
Lefebvre meč, Berthier jablko
a Talleyrand klenoty.
Pane de Ségur, vyřešte detaily
a vypracujte pro mě protokol.
- Ano, pane. - Ještě něco.
Po dobu korunovace v Notre-Dame bude váš syn střežit palác.
- Dobře. - Isabeyi!
Vytvoříte sedm velkých výkresů hlavních fází korunovace.
Kostýmy, členy rodiny a tak dále.
- Kolik mám času, Veličenstvo? - Jedu teď do Boulogně.
Až se o pět dní vrátím, ať je to hotové.
Udělám, co v bude mých silách, Veličenstvo.
Promiňte, Veličenstvo…
Šíří se fáma, že se vaše matka korunovace nezúčastní.
Přesně tak.
I přesto ji tam nakreslete!
Po obřadu podle toho David namaluje největší obraz všech dob.
Větší než Veroneseho Svatba v Káně. Bude velkolepý!
Pane Rémusate!
Řekněte strýci Peschovi,
že mě dnes večer v kapli tajně oddá s mou ženou.
Talleyrand a Berthier budou svědci.
A pro jízdní družinu kupte 14 koní po 2 000 francích za kus.
Ne!
Po 1 500 francích za kus!
Ukažte mi těch dvanáct mladých pážat a Josefíniny šaty.
Diamant Regent mi bude zdobit meč.
Nejvzácnější klenoty také pro Josefíniny šaty!
Kam máme dát další kostýmy,
pane Rémusate?
Uložte je, kam se dá.
Jeho komnaty jsou přeplněné.
Ve velkém salónku budou mít šatny umělci.
Řekněte mi, Isabeyi…
Tady jsou!
Otevřete to!
To je úžasné!
Skvělý nápad!
To jsem já!
Jsem to já?
Jsem tak malý!
Ale já nemám zrzavé vlasy!
A co já? Já tam nejsem?
O to se postarala Josefína!
Něco takového bych neudělala.
Je to skandál, posmívá se nám! Byla jsem okradena!
Takové urážky si nenechám líbit!
Isabeyi, kde je ta panenka?
Před chvílí tam byla, Vaše Veličenstvo, nechápu to.
Na korunovaci nepůjdu!
- Mám toho dost! - Prosím tě!
- Našel jsem princeznu. - Vidíš!
- Rozmačkala mě! - Budeš mě oslovovat formálně!
- Já bych loutku nerozmačkala! - Vidíš? Nazvala mě loutkou!
Nebojte se, princezno, já to opravím.
Přátelé.
V tuto chvíli…
jejich kočár zastavuje před Notre-Dame.
Císař v purpurovém sametu vyšívaném zlatem,
v ruce žezlo, sestupuje z kočáru.
Po jeho levici císařovna,
v bělostném saténovém rouchu s drahokamy,
usmívá se, vypadá jako by jí bylo 25 let.
Nenechte se rušit, pane de Ségur, pokračujte.
Císař a císařovna vstupují do katedrály.
Sto tisíc lidí jásá.
Papež opouští svůj stolec
a začíná zpívat „Veni Creator Spiritus“.
Císař pokládá obě dlaně
na knihu evangelií, již drží velkoalmužník císařství.
A odpovídá…
„Profiteor.“
Císař promlouvá, ruka na knize evangelií.
Všichni pokleknou.
Přísahám,
že zachovám celistvost území republiky,
budu dodržovat zákony konkordátu,
budu dodržovat zákony Čestné legie
a vládnout
pouze v zájmu blaha francouzského lidu.
Přichází chvíle posvátného pomazání.
Papež žehná císařské klenoty
a předává je císaři.
Nejprve prsten, který mu nasune na prst.
A pak plášť,
ruku spravedlnosti
a pak korunu.
Papež ji nasadí císaři na hlavu.
Císař si korunu sejme z hlavy
a nasadí ji císařovně.
Myslel jsem, že kavalkáda v ulicích nikdy neskončí.
- V Notre-Dame byla taková zima! - Frioule, zavřete dveře!
Mám velmi vážnou zprávu.
Rakousko-ruské armády pochodují na Francii.
Ohrožují Bavorsko.
Jsou už na okraji Černého lesa.
Zprávy jsou jasné.
Pokud se císaři nepodaří do dvou týdnů se vylodit v Anglii,
ocitne se v nebezpečné situaci.
Možná jsme ho na trůn dosadili příliš rychle.
- Musíme ho okamžitě varovat! - Ne.
Nechte ho chvíli vychutnávat jeho triumf, jeho odpočinek nám prospěje.
Musím přemýšlet.
Je tu zima. Frioule, rozdělejte oheň!
Zmizel, lenoch!
Tady jsou! Pojďme jim naproti.
A…
o tomto ani slovo!
Matka Letizia!
Viděli jste, jak jsem to sehrál s papežem?
Svátek církve a armády.
Páni! To je ale den!
Těžší než bitva, ale vyhrál jsem.
Podařilo se mi skvělé představení!
A je to! Opona spadla.
Jen kvůli mně, dámy, jste musely být tak okouzlující.
Pauline, sledovala jsi ten obřad?
Viděla jsi papežův výraz,
když jsem mu vzal korunu z rukou a sám si ji nasadil na hlavu?
Bůh mi ji dal, tak jsem se jí chopil.
Matko!
Jaká škoda, že jste nepřišla!
Bylo to nádherné!
Byl jsem naparáděný jako opičák!
Bylo to jako v opeře.
Josefe…
Kdyby nás viděl otec!
- Kéž by… - Ano, já vím, matko.
- Vydrží to. - Vydrží. Ano.
Ještě nikdy jsem nebyl tak unavený, dnes se mi bude dobře spát.
Durocu! Berthiere! Ségure!
Připravte kočáry. Dnes večer odjíždíme do Boulogně.
- Decrèsi! - Pane?
Přečtěte mou poslední depeši Villeneuvovi.
„Pane viceadmirále, doufám, že jste dorazil do Brestu.“
„Neztrácejte čas, vydejte se s eskadrami“
„do kanálu La Manche. Anglie je naše.“
„Jsme připraveni, vše je na palubě.“
„Za 24 hodin bude po všem.“
Kdy odešla?
- Před dvěma týdny. - A od té doby?
Naši pozorovatelé vyhlížejí eskadry na obzoru.
Vítr je dobrý, nemělo by to trvat dlouho, co, Bernadotte?
Soulte, co myslíte?
- Pan Robert Fulton! - Aha, vstupte Fultone.
Vaše Veličenstvo, konečně…
Je mi líto, ale ta vaše loď se potopila u Labutího ostrova.
Ano.
Zpráva akademie pro vás není příznivá.
Od té doby vyvíjím novou loď. S lopatkovým kolem.
Proti proudu pluje rychlostí 1,6 m/s.
- Bougainville to může potvrdit. - Jistě.
Vaše nápady jsou dobré, ale akademie vaše vynálezy odmítá.
Jako utopické a čistě teoretické.
Jako takové…
Podívejte, já jsem také navrhl Nautilus.
Sám jsem se v něm potápěl.
Pod hladinou jsem byl pět hodin!
Proplul jsem 23 km.
A moje torpédo! Tady je model mého torpéda.
Generále, ukážu vám to.
Zničí plavidlo na vzdálenost 18 metrů.
- Zkoušel jsem to. - Ano, ale bez výsledku.
To proto, že…
anglické lodě se neodváží přiblížit.
Dělová rozbuška je napojená lanem
k bedně obsahující 45 kg prachu.
Je to samozřejmě jen model, ale…
když mi dáte trochu času…
Ne! To je jediná věc, kterou nemám.
Je to velmi zajímavé, ale nemám čas
na úpravy svých eskader.
Frioule! Klobouk!
Vaše Veličenstvo…
Přišel jsem za vámi s důvěrou v největšího muže Evropy,
ale zmýlil jsem se, je mi to líto.
Jen doufám, že…
toho jednou nebudete litovat, Veličenstvo.
Nikdy ničeho nelituji!
Sbohem, pane.
Vaše Veličenstvo, novinky!
Od tajného agenta, který projel celým Španělskem a Francií
bez jediné chvíle odpočinku.
Eskadra admirála Villeneuva je v Cádizu,
trčí tam ve strachu z Nelsona.
Co to říkáte, Daru?
Ten budižkničemu je v Cádizu!
Tam ho zablokují.
To je námořnictvo!
To je admirál!
To je neslýchané!
Dobře!
Obětuje všechno, jen aby zachránil vlastní kůži!
Co mám sakra dělat,
s takovými lidmi?
Dva roky příprav!
Sto padesát tisíc mužů v pasti!
Všechny ty oběti,
pro nic!
V Cádizu!
Když jsme na něj čekali v Boulogni!
Když už se tohoto musíme vzdát…
poslechneme si půlnoční mši ve Vídni.
Berthiere, pište!
Mých 150 000 mužů,
čekajících od Brestu až po Ambleteuse,
neprodleně vyrazí.
V co největším utajení
projdou Francií a Německem
za tři týdny. Směr Vídeň.
Ale je to 2 000 km!
Ano!
Boty! Hned se jim postarejte o boty, Daru!
Poslouchejte pozorně, co říkám.
Hannoverské jednotky,
spolu s Marmontem,
se připojí k Duisburgovi 29. září
u Ulmu.
Vy, Soulte…
dorazíte k Rýnu 24. září,
společně s vašimi 40 000 muži.
Před vámi pojede Muratova kavalerie o 22 000 mužích.
Davout přivede 20 000 mužů,
Lannes 18 000,
Ney 24 000,
Augereau 14 000
a s císařskou gardou
dorazím já osobně.
Frioule! Mapu Ulmu!
Od této chvíle budeme našemu vojsku říkat Velká armáda.
Za hodinu odjíždíme do Paříže!
Rakušany obklíčíme bez jediného výstřelu.
Jo, no, bude to dřina!
Kde nás to Kaprálek vede?
- Na Silvestr ve Vídni! - Prý nejsme pozváni?
VÍDEŇ
Generálové, musím mluvit s Jeho Veličenstvem.
- Od mé ženy nic? - Nic, pane.
Rychle, Berthiere, musím se rozhodnout.
„Paříž, nevole po katastrofě u Trafalgaru.“
„Hospodářská a finanční krize vyžaduje rychlý vojenský úspěch.“
Další!
„Lidé požadují vrácení peněz od bank.“
- Přesný stav armády? - Zima a hlad.
Stále častější dezerce, přeplněné nemocnice.
Čtvrtina vojáků chybí.
To je velmi vážné!
Naše pozice je nebezpečná, jsme 1 200 km od našich základen.
A tyto dlouhé komunikace vyžadují službu desítky tisíc našich mužů.
Zimní tažení je nemožné. Musíme jednat hned.
Depeše, maršále!
Od vašeho tajného vyslance v Prusku.
Tak čtěte!
„Okamžitá mobilizace 180 000 mužů pruské armády,“
„vyhlášena králem Fridrichem Vilémem.“
Vyrazíme hned směr Brno.
Pane, na Moravě už čeká
Kutuzovových 30 000 mužů.
Spojí se u Olomouce se zbytkem ruské armády o 70 000 mužích.
- Co my? - Čtyřicet tisíc.
Oproti 100 000? Není proč váhat!
Ale, pane, za dva týdny se k nim připojí 180 000 Prusů!
O to větší důvod, proč zaútočit teď.
Než to překazí ruský ústup.
- Ruský ústup? - Je to jasné.
Rusové nejsou blázni, aby riskovali mou ofenzívu,
bez posil.
Pokud se armáda dozví zprávy z Paříže,
rozpadne se.
Musíte se chránit ze všech stran.
Pokud zaútočíte, francouzské vítězství je nejisté.
Co jste říkal, Berthiere?
Víte moc dobře, že útok jen předstírám,
ve skutečnosti se bráním.
Ségure, pište!
Drahá Josefíno…
Ségure…
Kdo je ta naparáděná husička?
Marie Louisa.
Dcera rakouského císaře.
Lituji blázna, který si ji vezme.
Co jsem to říkal?
- „Drahá Josefíno…“ - Nedostal jsem od vás ani jediný list!
Což není ani zdvořilé, ani laskavé.
Shlédne Vaše Vysokost na svého otroka,
který… atd.
Uprav ten konec, chlapče.
Pánové!
Ihned vyrážíme do Brna.
Ať žije císař!
Generále Reyi!
Dejte odkopat úpatí kopce
na straně nepřítele, ať je příkřejší.
Opevněte ho.
Nazveme ho…
Santon.
Ten statek strhněte…
Trámy použijte k opevnění Santonu.
Berthiere! Ať generál Saint-Laurent předsune artilerii
až ke Šlapanicím.
Dobře si prohlédněte terén, pánové.
Bude to bitevní pole a vy na něm budete hrát.
Do hodiny mi přineste přesný místopis.
Co to tam píšeš, chlapče?
Vše, co vidím, a vše, co říkáte, pane.
Aby nikdo později nepřekroutil pravdu.
Příští dva dny toho zapíšeš dost.
Generále Marescote!
Dejte vykopat jámy a překryjte je travou, bude to past na nepřátelskou jízdu.
Co je to za zámek, Soulte?
Tam jsem umístil generální štáb, pane.
Slavkovský zámek nad vesnicí stejného jména.
- Zopakujte to! - Slavkovský zámek.
Co je špatně?
Toto místo jsem učinil už v Boulogni
středem svých plánů.
Jakých plánů?
Uvidíte.
Stahujeme se, rychle! Rychle!
Ustoupit? Říkal jste, že toto je bitevní pole!
Změnil jsem názor a nebudu to vysvětlovat.
- Kolik je hodin? - Deset hodin, pane.
Soulte, evakuujte Slavkovský zámek.
Evakuovat zámek?
Nebezpečná pozice.
Již slyším Lichtenštejnovu kavalerii, která se k němu řítí.
- Kde to slyšíte, pane? - Ve své hlavě, samozřejmě!
ŠTÁB RUSKÉHO CÍSAŘE
Jeho Veličenstvo car
přijme generála Kutuzova.
- Kutuzova! - Vždycky Kutuzov!
Aspoň se konečně zasmějeme!
- Je tam! - Ať mě slyší!
Je mi to jedno.
Kdysi to byl velký muž.
Hodí se do muzea!
Generál Weyrother,
šéf štábu Rakousko-ruských armád,
a maršál Buxhöwden!
Myslím, generále, že bychom měli
požádat našeho cara, aby se velení vojsk ujal osobně.
A Kutuzova přesuneme na nižší pozici.
Chceme přece splnit
geniální plán generála Weyrothera,
že ano, pánové?
Ne zrovna geniální, ale logický.
Protože moje taktika se řídí
vojenskou teorií velkého Fridricha.
Modelem jí byla Bonapartova strategie u Castiglione.
Dobře řečeno, generále.
Po falešném frontálním útoku,
udělám přesně to, co by na mém místě udělal Bonaparte:
Soustředím své síly na křídlo a donutím ho tak bojovat na dvou frontách…
Tím mu uzavřu cestu na Vídeň
a zatlačím ho do Čech.
Bude tedy definitivně odříznut
od svých záloh v Rakousku a Itálii.
Velkolepé!
Jeho Veličenstvo očekává knížete Dolgorukova a jeho štáb!
Do práce!
Vyhodnoťme síly na místě.
Přijímám velení armády.
Jeho Veličenstvo František II.,
císař rakouský!
Rozhodli jsme se, Veličenstvo,
že generál Weyrother vypracuje bitevní plány.
A pokud to dovolíte,
povedu naše vojska.
Vy mi budete stát po boku.
Pište!
Tady je Lichtenštejnova kavalerie.
Generál Kutuzov se svým štábem!
Není času nazbyt.
Jeho Veličenstvo František II. a já
bychom rádi znali váš názor
na okamžitou ofenzívu.
Zkušenost nám radí vyklidit Olomouc,
získat tím větší prostor a posunout armády o 80 km zpět.
Proč bychom měli utíkat, generále?
Ne, Veličenstvo, není to útěk, ale ústup,
který nám umožní počkat na posily,
na 300 000 mužů pruského krále.
A bude-li nás Napoleon pronásledovat?
Ne, neodváží se opustit svou sestavu.
Je příliš mazaný, musí být opatrný.
- Má jen 40 000 mužů, Veličenstvo. - Kolik jich máme my?
Něco přes 100 000, Vaše Veličenstvo.
Dva proti jednomu, a přesto se bojíte?
Vy ho ještě neznáte.
Nechceme riskovat možnou porážku.
Nesmějte se našemu největšímu válečníkovi!
Jeho Veličenstvo zde příliš riskuje.
Mělo by být v Petrohradě, mezi svými lidmi.
Slova knížete Bagrationa zpochybňují odvahu našeho cara!
Mé rozhodnutí je pevné.
A konečné.
Dokážu vám, Veličenstvo,
že jste udělal dobře, když jste nám věřil.
Dovolte mi zítra zaútočit s mými 3 000 koňmi
na francouzské kavaleristy maršála Soulta.
Rádi se zúčastníme tohoto…
prologu našich osobních operací.
Není to tak, Františku?
- Savary! - Ano.
Císař se zbláznil?
Ví, že ve Vyškově je jen jedna jednotka.
Nemají žádné posily, ani rozkaz k ústupu.
Proti třem tisícům jízdy toho domýšlivého Dolgorukova.
Pane, podívejte se na Soulta, pláče vzteky!
Nemůžete nechat oddíl čtvrté linie zcela rozdrtit!
Toto jsou moji muži, pane. Nepoznávám vás.
Nechte mě zaútočit a krýt je dělostřelectvem!
Jen 500 jezdců a pošlu je zpátky na Sibiř!
- Ale pane… - Odkdy potřebuji rady?
Boj ještě nezačal. Předkrm mě nezajímá.
- Dovolte nám, pane… - Buďte zticha!
Jste jako děti!
Můj statečný příteli!
Chtěl jsem dokázat,
že Napoleona porazí ten, kdo zaútočí beze strachu.
Pokud jsem měl nějaké pochybnosti o naší okamžité ofenzivě,
vy jste je rozptýlil!
Vaše Veličenstvo!
Mám rozkaz oznámit vám kapitulaci vašeho vojska ve Vyškově.
Kolik je mrtvých?
Ne mnoho. Možná 200.
Kolik vězňů?
Čtyři důstojníci a 100 kavaleristů.
Nikdy jsem neviděl takovou lhostejnost.
Takže?
Chcete, aby se naše linie stáhly?
Ano! Musíme se bezpodmínečně stáhnout.
Davout a Bernadotte jsou stále příliš daleko.
Savary! Jeho Veličenstvu Alexandrovi…
Posílám generála Savaryho s blahopřáním k vedení armády.
A laskavě žádám o schůzku k projednání případného příměří.
Ať Bůh a tak dále.
Musel se zbláznit.
To, co dělá, je šílené. Promluvte si s Lareym, jeho lékařem.
- „Generál Morlan.“ - Rozkaz.
- „Generální účetní… Generální komisař…“ - Ano.
„Maršál Bessières.“
„Thuillard, vrchní poštmistr.“
Co je to? Žádné ubrousky, tohle je válka!
Proboha!
Generál Savary!
Sundejte mu pásku z očí!
Ne!
Osobní setkání s vaším pánem rozhodně odmítám, generále.
Ale vyšlu místo sebe delegáta, knížete Dolgorukova.
Generál Kutuzov.
Przybyszewski.
Neříkal jsem vám, dostane-li Bonaparte strach, je ztracen.
Pokud nepřijme naše podmínky, zaútočíme!
Nenecháme si tu příležitost ujít.
Pane!
Oba císaři jsou na zámku Slavkov.
Maršál Soult evakuoval beze ztrát.
Murate!
Umisť pár set mameluků před naše linie.
Jakmile bude ruská jízda na dohled,
kvapně je stáhni, aby to vypadalo, že prcháme.
Nech jim pár zajatců.
- Nebudou chtít prchat! - Dělej si, co chceš!
Ale ať to vypadá, že v řadách vládne panika.
A že se chystáme na ústup.
Pane!
Jeho Veličenstvo Alexandr s vámi nehodlá jednat.
Žádá vás o setkání se svým vyslancem, knížetem Dolgorukovem.
Pojedu.
Je to mimo dostřel našich děl.
Nenasadíš svůj život kvůli tomu arogantnímu floutkovi.
Chci tím jen utvrdit nepřítele, že jsem ochoten jednat.
Že udělám všechno, abych dosáhl příměří!
Generále Exelmansi!
Doprovodíte císaře, ručíte za jeho život.
Jako za svůj!
- Berthiere! - Pane?
Sledujte mě dalekohledem.
Jestliže na konci schůzky zvednu ruku,
dejte předním hlídkám předčítat mé prohlášení,
aby o tom Dolgorukov zpravil cara.
Jaké prohlášení?
Savary, pište!
Vojáci,
ruská armáda
chce pomstít hanebnou kapitulaci Rakouska u Ulmu.
Avšak naše pozice je vskutku vynikající.
Až se nás pokusí obejít zprava,
vystaví nám svůj bok!
Prozradíš své plány před bitvou?
Proč chceš, aby se to nepřítel dozvěděl?
Nejsi psycholog, Lannesi.
Když plány vyzradím, neuvěří jim
a udělají opak.
Vynikající!
Vojáci,
toto vítězství
ukončí tažení.
Mír, který podepíšu, bude hoden vás
i mého lidu!
Protože vás vyslal car Alexandr I.,
sdělte mi ruské podmínky pro uzavření míru.
Nová evropská rovnováha
nebude nastolena, dokud neodejdete, generále.
Jsem císař, ne generál, pane.
A já nejsem „pán“.
Jsem kníže a osobní rádce Jeho Veličenstva Alexandra I.,
cara celé Rusi.
Celé Rusi?
Kousek bych si mohl vzít.
Pokud si přejete okamžitý mír, musíte opustit
Itálii, Belgii, Savojsko, Piemont…
místa, kde vybudujeme obranné pevnosti.
Měl byste odejít!
Podvodníku!
Chybí vám takt i míra! Jak se opovažujete se mnou takto mluvit?
Jestliže vaši císaři nabízejí jen tyto nesmysly,
ukončeme své rozpory jinde.
Zůstaňte stát!
To bude vše.
Savary!
Vyprovoďte ho podél našich předních linií.
To vás poučí, pane.
Vojáci!
Ruská armáda chce pomstít
hanebnou kapitulaci Rakušanů u Ulmu.
Avšak naše pozice je vskutku vynikající.
Až se nás pokusí obejít zprava,
vystaví nám svůj bok!
Jaká domýšlivost!
Váš císař odhaluje své plány v předvečer bitvy.
Má nás snad za hlupáky?
Představuje si, že změníme plány?
Jak naivní!
Jedeme!
Ať žije císař! Ať žije…
Co si myslí, že udělají?
- Že nás spolknou? - Možná, a nejspíš se nezalknou.
„K poctě zbraň“ ti nic neříká?
Tady! Vezměte si ji, je zrezlá!
- Už ji neudržím. - Měl bys být v penzi.
Co tady děláš ve svém věku?
Pozoruju vás.
Ale teď už to nevydržím.
- Pozoruješ? - Ano!
Ale proč?
Abych zjistil, kam až nás ty vaše nápady zavedou!
Zvláštní chlapík!
- Tak ty mě pozoruješ? - Ano!
- Ale vy jste nikdy nepozoroval mě. - Cože?
Ano, byl jsem veteránem již u Arcole.
Ale nikdy jste si mě nevšimnul.
Jsem Alboise de Pontoise Seine-et-Oise!
Takové jméno by mělo utkvět v paměti!
Tak jsem si řekl, že když budu mít tu čest,
řeknu Prckovi, že ho pozoruju.
Prckovi?
Ano, tak vám říkám.
Všichni vám tak říkají za zády, nikdo vám to neřekne do očí.
Všichni vám říkáme Prcku.
Prcek. To jde.
Ale rád bych věděl, co ti vadí, Malboisi.
Ne, Alboise de Pontoise Seine-et-Oise!
Vyčítám vám, že my, stará garda, už nic neděláme.
V Arcole a Rivoli to byla ještě vojenská služba,
ale potom?
Jdi domů, jsi příliš starý.
Neurážejte mě, Veličenstvo. Na věku vašich vojáků nezáleží!
Ty jsi bručoun, ne voják!
Cože?
Člověk, který bručí jako ty, je bručoun.
To se povedlo.
Skoro tak dobré jako Prcek!
Neobtěžujte se, generále, ztratil jsem ho u Marenga.
Pojďte, pánové, než se dojmu.
Jmenujte ho seržantem!
VELKÁ ARMÁDA
Ségure!
Ať zapálí ohně v místech falešných ležení mezi Tuřany a rybníky.
- Ano, pane. - Falešné tábory!
Kutuzov shromažďuje své jednotky na Pratecké výšině.
Já vím.
Proč tak skvělé strategické místo neobsadíš sám?
Dosáhl bych jen malého vítězství.
Když jim kopec nechám, nalákám je.
Jestliže se odváží sestoupit, aby napadli pravé křídlo,
prohrají, i kdyby jich bylo 300 000.
Zase máš pravdu. Přesto bych navrhl…
Jeden špatný generál je lepší než dva dobří.
To je ono!
Ruský předvoj se zabydluje.
- Hloupý tah! - Padnou do tvé pasti!
Jako kočka, která se snaží chytit myš v zrcadle.
Do zítřejšího večera budou ty armády moje.
Zapiš si to, chlapče!
Buxhöwdene!
Pánové, naši císaři vydali rozkaz zahájit bitvu za úsvitu.
A protože znám terén…
A co Napoleon, znáte ho?
Předběhl nás.
Nepodaří se mi shromáždit vojska na té Pratecké výšině,
pokud na nás zaútočí.
Kutuzove, věk vám nahnal strach.
S touto eventualitou jsem počítal.
Nezaútočí.
Věřte mi.
Jakmile se vaše vojska shromáždí,
vydáte se z toho kopce
se všemi svými 32 000 muži směrem k rybníkům.
Cože?
Mám náhorní plošinu opustit?
To je šílené, to odmítám!
To nikdy neudělám, slyšíte mě, nikdy v životě!
Generále, to je můj plán!
- Kdo tam jde? - Arcole!
Rivoli!
Zítra se hraje o mapu Evropy.
Berthiere, zapište mé rozkazy.
Pane, proč chcete obklíčit Slavkov?
Ráno jste ho dal evakuovat.
Protože díky tobě, Soulte, se tam zítra vyspím.
Zapiš si to, chlapče.
Takže…
Bude jich…
90 000.
Máme 60 000 mužů. Už jsou poraženi.
Do toho!
Předpokládám,
že nepřítel chce odříznout Velké armádě
ústup na Vídeň.
Abych je přiměl držet se toho plánu,
a přiměl je, aby zaútočili na mé pravé křídlo na jihu, u zamrzlých rybníků,
nechám pravé křídlo slabé.
Aby ho mohli obejít, budou muset opustit Pratecký vrch,
to jest Kutuzov se všemi svými oddíly.
Pratecké návrší bude zranitelným místem.
Na tento bod se budu soustředit,
abych z něj jejich armády rozdělil.
Ať Caffarelli vyrazí už ve dvě ráno.
Řekni mu, že je čeká velká bitva.
Muratova kavalerie nebude stačit! Kdo další se mnou půjde?
Hautpoul a Nansouty s kyrysníky,
Beaumonti a Walther s dragouny, Kellermann a Milhaud s myslivci.
Jsi si jistý, že je to tu rovné?
Sám jsem si to ověřil.
Pro kavalerii je to tam jako stvořené.
Vaše divize a také ty, které vede Vandamme a Saint-Hilaire,
překročí potok.
Tady, tento potok…
mezi vesnicemi J…
Jiříkovice a Ponětovice.
Jména, ze kterých si zlomím jazyk. Změníme je!
Prateckého kopce se musíte zmocnit za každou cenu.
Ale pozor! Až na můj rozkaz.
Pardon?
Rusky nerozumím.
Aha, ano!
A já nerozumím německy.
Generále, víte, že jsem Francouz a německy ani rusky moc nerozumím.
Doufám tedy, že všichni umí francouzsky.
- Ano. - Dobře, takže…
Zaznamenali jsme
pohyby vojáků nepřítele.
Takže usuzuji,
že se Korsičan chystá oslabit střed
a posílit své levé křídlo.
Takže hlavní tah našich armád, včetně Kutuzovových jednotek,
které sestoupí z Prateckého návrší,
obejde Francouze zprava a odřízne mu cestu na Vídeň.
Opakuji, pánové,
naše armády, spolu s Kutuzovem,
který sestoupí z Prateckého návrší,
odvrátí francouzské pravé křídlo a obklíčí ho u rybníků,
aby jim odřízly cestu k Vídni.
Zní to moc dobře, generále.
Ale co když nepřátelé na nás zaútočí
při sestupu, co budeme dělat?
To je nepravděpodobné. Myslím, že by se o tom nemělo uvažovat.
Znáte Bonapartovu drzost. Kdyby chtěl zaútočit,
už by zaútočil.
V tom případě ho čeká porážka.
Ale myslím, že je příliš chytrý na to, aby byl lehkomyslný.
Řekněme, že ustoupí,
nebo změní pozici…
My postavení armád měnit nebudeme.
Pozice zůstanou stejné.
Myslím, pánové, že jste pochopili,
že můj plán,
je kopií Bonapartova útoku u Castiglione.
Kobylnice!
Kolem toho zámku rozmístěte třetí divizi.
Posílí ji dva prapory střelců
a oddíl lehké kavalerie, které velí generál Margaron.
Pane, 3. divize má už jen 3. linii a korsické myslivce.
Ať se semknou kolem Telnice.
Je to nejbližší bod k rybníkům.
Schovají se mezi rákosím.
Ale bude mlha. Ať se nepostřílí navzájem.
- Slyšíte to, Berthiere? - Ano, pane.
Třetí divize počká na rozkazy.
Domluvte si poznávací signály: bubny a trubky.
Hlavně ať nechodí přes zamrzlé rybníky.
Cože?
Moc průhledná léčka?
Ne, pane, ale Lannes a já jsme pochopili,
že chcete Rusy nalákat na rybníky,
když jste zkoumal tloušťku ledu mečem.
Vaši důstojníci budou mít podrobnosti o této operaci před svítáním.
Vězte, pánové,
že tato bitva definitivně ukončí Napoleonovu vládu.
A po vítězství
se sejdeme u hradeb Brna.
Generále, Bonapartovi zbývá jediná síla.
Mohu se zeptat, která?
Vzpomínky jeho vojáků na vítězství republiky.
Republika?
Ach!
Sám ji téměř zničil a my to dílo dnes dokonáme.
Počítejte se mnou, proto tu jsem.
Generále Kutuzove!
Neslyšel jste, co říkal Weyrother, spal jste.
Ne, slyšel jsem.
Milý pane, musíte se naučit,
že ruský medvěd spí vždycky jen napůl.
Ale proč po mně chcete, abych reagoval na někoho,
kdo chce napodobit nenapodobitelné?
Kéž bych měl volné ruce!
Tohle jsem získal od svých špehů.
Tady.
Co je to?
Toto je tajný kód francouzských trubačů.
Víte, co si myslím, Langerone?
Vůbec se mi nelíbí, že mi to říká právě Francouz.
Kdybych mohl toho tyrana zabít sám, udělal bych to.
Nicméně, kdybych byl francouzský důstojník jako vy, Langerone,
a mohl bych sloužit vůdci, jako je on,
byl bych na druhé straně.
Kde je můj pobočník? Předpokládám, že spí.
Langerone, podejte mi můj kabát.
Dobře, jdeme!
- Berthiere! - Pane?
Rozkazy pro generála Frianta. Řekněte mu, ať se zastaví před Rajhradem.
Už je na místě.
Friant ujel 144 km od Vídně,
za 48 hodin?
Hodně mužů odpadlo vyčerpáním, ale většina vojáků je zde.
Generál Friant, pane!
Úžasné!
Přišel jste nám na pomoc i bez rozkazu. Jste statečný!
- Jaký voják, jaký velitel! - Milujeme vás, pane!
Máte pět pluků pěchoty a…
Šest oddílů dragounů, tedy to, co z nich zbylo, pane.
Celkem sedm až osm tisíc mužů.
Udržujte pozice u Rajhradu.
V záloze, spolu s Eblém.
Buďte připraven vyrazit směr Sokolnice.
Budu vás tam očekávat.
Hlavní zodpovědnost je na vás.
Po zásluze!
Davoute!
Pomůžete tomu chlapci.
Čeká na něj pořádná porce nepřátelských jednotek.
Můžete se na mě spolehnout, pane.
Ale sedm na jednoho? Neručím za to, že to chlapec přežije.
Rappe!
S vašimi mameluky a myslivci,
a s podporou maršála Bessièrese,
zaútočíte na jejich slabá místa.
Pozor na carovu jízdní gardu.
Murate, se svými 11 000 jezdci musíš prorazit
jednotky knížete z Lichtenštejna.
Jak víš, rakouské jezdectvo je to nejlepší na světe.
- Vaše Veličenstvo? - Zavolejte kreslíře.
Ať s Lejeunovou pomocí zachytí mě a bitvu.
Ten, kdo chce okouzlit davy,
začne očima.
Ohně v nepřátelských táborech nám potvrdí,
že naše předpoklady byly správné.
- Kdo je tam? - Arcole!
Rivoli!
Sraz v šest hodin, pánové.
Jsou signály mezi mými šesti sbory připraveny?
Ano, Veličenstvo. Za tři hodiny začneme.
Ty signály jsou příliš pomalé!
Volta to snad zrychlí, s tou svou elektřinou.
Chappe, za úsvitu předejte mé rozkazy.
Berthiere, vyšlete je i po jezdcích, zakódované.
Daumesnile! Ivane!
Na koně, pánové!
Caffarelli! Oudinot! Morlan! Rapp!
- Neblížíme se k vesnici Prace? - Ano, Veličenstvo!
Jste ve vážném nebezpečí.
Generál Langeron sem umístil své kozáky.
Nežádal jsem vás o radu. Za mnou.
- Generále! - Ano!
Napoleon je tady, poblíž, osobně!
Vpřed. Přiveďte mi císaře, živého nebo mrtvého!
Rychle!
Rychle, chyťte ho!
Jeďte!
Vyžeňte koně z bláta. Vracím se do tábora.
Pane, ztratíte se!
Neztratím!
Hej!
Zatracený idiote! Dávej pozor, kam šlapeš!
Počkej… Prohlídnu si tě!
Sakra!
Promiňte, generále! Veličenstvo!
- Já jsem spal. - D'Alboise de Pontoise!
Pardon, de Seine-et-Oise!
Seržant a pořád si stěžuješ?
- Kopanec není zrovna… - Psst!
- Alboise de Seine-et-Oise? - Ne, de Pontoise.
Ať žije císař!
Vaše Veličenstvo, nepřítel pálí tábory! Hleďte!
Kdo tam jde?
Ať žije císař!
Tudy! Tudy!
Pane!
Pane, všude jsme vás hledali.
Nebojíte se, že ty ohně
prozradí naše pozice?
Ne.
Budou si myslet, že pálíme náš tábor, abychom kryli ústup.
Ať žije císař!
Rappe!
Nejlepší noc mého života.
Ať žije císař!
Začínám mít obavy.
To je všechno jen na oko, Vaše Veličenstvo!
Chce nás vyděsit svými gesty.
Nevěříte tomu jeho plánu?
Ne, tak naivní není.
Ale ty tisíce ohňů?
Kryjí jeho ústup.
Jsou připraveni k odchodu.
A pálí své tábory, jak jsem předpověděl.
Co to bylo?
To je rozkaz pro Kutuzova, aby zahájil sestup z plošiny.
Ale on teprve dorazil.
Chci, aby jeho muži sešli dolů, jakmile tam dorazí.
Odřízneme je!
A…
jestli nám pomůže mlha,
tak vám slibuji, Veličenstvo, že mu zajmeme celou armádu!
Úžasné, Františku!
Podívejte se na tu hvězdu!
Byla i u Marenga a Rivoli!
Nebesa ke mně promlouvají!
Zvítězíme…
Pontoisei!
Maršálové se tu sejdou v šest ráno.
Podle pohybu nepřátel přes noc
vydám své poslední rozkazy.
- Vzbuď mě za hodinu. - Rozkaz, pane!
Podívejte, mlha v údolí houstne.
Je to skutečný dar z nebes!
Usnadní náš přesun po úbočí.
Tentokrát Francouzi prohráli!
Nastal čas!
Je čas vyrazit!
Vyražme!
Pochodem chod!
Odchod a nasazení všech vojsk!
Pochodem chod!
Stát!
- Předejte to dál. - Jawohl!
Odchod a nasazení všech jednotek!
Odchod!
A co rozkaz generála Weyrothera?
Kdo velí pravému křídlu, on nebo já?
Jeho rozkazy odmítám!
Langeron a Przybyszewski neobdrželi žádné rozkazy.
Každý velí po svém!
Nikdo nespolupracuje.
Ti dva mladíčci se jen povalují,
leští si nehty a v jednomu kuse si navzájem protiřečí.
Tu bitvu prohrajeme,
jejich střed neprorazím.
Mimo to, když půjdete dolů,
vyvolá to jen velký zmatek.
Zůstaňme na náhorní plošině
a zachráníme je.
Děkuji ti, Michaile Illarionoviči!
Jejich Veličenstva vydávají rozkaz zahájit sestup.
Dobře, jdu na to!
Protože je to rozkaz.
Nevědí, co činí.
Připravte se na sestup!
Lannesi!
- Není tady? - Tady je.
Děkuji…
Je taková zima!
Dnes ráno je hrozná mlha.
- Kde je císař? - Stále spí.
Je čas. Probudím ho.
Pane.
Pane!
Přináším nejnovější zprávy.
Pane, jsem zahanben!
Všichni velitelé jsou zde.
Pánové…
Začíná velký den.
Pillsi!
Zvěčni ho na svých kresbách.
Obrázky také vyhrávají vítězství,
svým způsobem.
Vše jde, jak jsem předvídal.
Nepřítel se přesouvá doprava.
Taková chyba!
Mohli zaútočit, ale ne,
chtějí mě odříznout od Vídně
a zajmout celou mou armádu.
Myslí si, že jsem ještě mladý.
Své rozkazy neměním.
Zlomím tu jejich pýchu
a vyhraji tuhle bitvu bleskovým úderem!
Do půl hodiny chci celou linii pod palbou.
A do čtyř odpoledne nepřátelské armády zničíme!
Pánové, spoléhám na vás!
Ať žije císař!
Caffarelli, tady!
Pohyb!
- Kolik je hodin? - Sedm hodin, pane.
Podívejte, pane. Vyklízejí Pratenské návrší.
Nepřátelé sestupují do mlhy, ve které se ukryly
vaše jednotky. Nastal čas!
Když dělá nepřítel chybu, nevyrušujte ho.
Kolik času potřebujete na dobytí kopce?
- Dvacet minut. - Soulte.
To bude nejlepší práce tvého života. Ale počkat!
Vyrazíš až na můj rozkaz!
Ať žije císař!
K poctě zbraň!
Vojáci!
Toto tažení zakončím…
bleskovým útokem!
Pane, zprava je slyšet dusot koní.
Tam, od těch rybníků.
První ruské řady jdou na smrt.
Do západu slunce bude ta armáda moje.
Zapiš to, Ségure!
Chappe! Jsou signály slyšet na 800 metrů?
Ano, Vaše Veličenstvo!
Vyrazte k Santonu.
A ať artilerie zahájí palbu z 18 děl.
Za minutu!
Rozkaz, Vaše Veličenstvo!
Pane, podívejte se, dvě Lannesovy divize se daly do pohybu!
Tam dole! Suchetova divize je na úpatí kopců!
Tady je Caffarelli,
chráněn Kellermannovou jízdou.
A tam daleko, ta obrovská masa, to je nepřítel!
82 rakousko-ruských eskader!
Souboj titánů se blíží!
Je to tak krásné, tak velkolepé…
Prožívat to vedle vás.
Hledám název pro kapitolu o dnešním dni, 2. prosinci.
Tady máš název, chlapče.
Slunce nad Slavkovem.
Proboha, nebudeme tu snad stát jako sochy!
Aby vyhrál bitvu jen svýma očima.
Chtěl Pratenskou plošinu jako dezert,
ale my mu ji dáme jako předkrm!
Do boje!
Útok!
Jdeme!
Hudba před batalion!
Propíchneme jim bok!
A s muzikou!
Pane!
Četa staré gardy právě zaútočila bez rozkazu.
Můj bože! Zastavte je, než je pobijí.
Ti bručouni berou vše vážně.
Maršále Berthiere.
- Chtěli zemřít pro mě, ne?
Alboisi!
De Pontoise Seine-et-Oise!
Je pryč!
Aspoň mi ho už nikdo neutrhne!
Stát! Bojová pozice!
Stát!
Francouzi jsou na 100 kroků…
Řekněte mi…
Vidíte tam dole pohyb?
Ano, kapitáne.
Možná je to 108. šik.
Bivakoval tady v bažinách.
Až se vrátíte, zaměřte palbu na bažiny.
Trumpety!
Rozluštěte to pro mě!
No tak, hrajte!
Je to 108. šik. V pořádku!
Zbraně na řemen! Ničeho se nebojte, děti!
Pochodem chod!
Nestřílet! Útok na bodáky!
Kapitáne!
Kupředu!
Do útoku!
Seskupte se!
Zpátky! Zradili nás!
Seskupte se!
- Co se to děje? - Polovina pluku padla!
Utíkejme do Sokolnic!
Seskupte se!
Zachraňte se!
Běžte!
108. bude šířit paniku.
Teď můžeme dobýt vesnici!
Útočí na Sokolnice!
Přistupte k obraně!
Pal!
- Na váš rozkaz, generále! - Zahlaste ústup!
Zůstaňte tady se čtrnáctou. Já to budu krýt svou eskadrou.
Připravte se na ústup a kryjte všechny strany!
Pal!
Tiše!
Murate!
Padnou-li Sokolnice, padne i pravý bok!
Nech jim to!
- Vyšlete tam posily! - Ano!
Vaše Veličenstvo!
Zrádce Langeron obsadil Sokolnice,
a Kienmayer obsadil Telnici.
Friant je na cestě a bude tu za pár minut.
Naše linie byla prorazena jednotkami Dochturova
a Kienmayera!
Przybyszewski útočí na pravé křídlo a chce ho zničit!
Na tom nezáleží.
Drží se svého plánu. Já se svým ještě nezačal. Berthiere!
Ať Davout urychleně stáhne jednotky
až k sokolnickým rybníkům, než přijede Friant.
Krýt je bude Chapp.
- Ale tak ztratíte pravé křídlo! - Ne! Nic neztratím!
Až se k třetí linii připojí Friant,
protiútok dokončí.
Ale, pane!
Friant má sotva 10 000 vyčerpaných mužů
proti 50 000! To je nemožné!
Vy Frianta neznáte. Nemá postupovat, ale udržet se!
Než dorazí posily a generál Bourcier.
Teď odejděte!
Tváříte se jako ústřice!
Eblé!
- Je čas, pane? - Ne!
Počkám až Murat a Lannes uvolní levé křídlo.
Bojím se jen Bagrationa a Kutuzova.
- Jdu na to! - Ne, ještě ne!
Jen doufám, že Lannes…
- Murate! - Ano!
Posílá mě císař! Přišla tvá chvíle, Murate!
Vezmi svých 11 000 koní přes olomouckou silnici,
a přilákej Bagrationa ke Slavkovu.
Je nutné odříznout ruské linie. Kupředu!
Nansouty! Je to na nás!
Zahráli si s námi!
Nesmíme Francouzům dovolit, aby obsadili návrší!
Už je to 15 minut, pane!
Soulte!
Nezapomeňte, že osud bitvy závisí na ovládnutí Prateckého návrší.
Podívejte, generále, Francouzi se blíží!
Nepřipadá vám, Vaše Veličenstvo, že vaše plány jsou ohroženy,
a že tím, že jste donutil Kutuzova, aby se stáhl z kopce,
jste předčasně uvolnil celé návrší?
Neznepokojujte se, Veličenstvo.
Do hodiny nám padnou do zajetí.
Zastaví je Dochturov a Langeron.
Zastavit sestup! Povolejte Lichtenštejna!
Jeho jízda nám pomůže dostat se z pasti! Zintenzivněte střelbu!
Důstojníci, následujte mě!
Kutuzov může ustoupit před bitvou, ale nikdy ne během!
Napoleon neposílil své pravé křídlo?
Jsme obklíčeni ze tří stran!
Proč Kutuzov se svými 50 000 muži nečinně přihlíží?
Odcházím s císaři! Je tu příliš nebezpečno!
Jste zbabělec!
Soult je tady!
Soult na náhorní plošině? Můj bože!
Odřízne nás od Dochturova!
A dost!
Potřebujeme pomoc rakouské pěchoty.
Připravte se ke střelbě!
Konečně! Jsme na Prateckém návrší!
Díky, Soulte! Jste nejlepší taktik v Evropě!
Ruská císařská garda a velká část rakouské armády je zničena.
Jak to vypadá na pravém křídle?
- Pane, Friant a Davout budou poraženi! - Jsem na cestě!
Soult a celý jeho armádní sbor,
Oudinot a jeho deset praporů,
čtyřicet kanónů a já, okamžitě odjíždíme k rybníkům.
- Bernadotte. - Ano?
Zůstaňte tady a zahajte intenzivní palbu,
jakmile vstoupí nepřítel na rybníky.
Ano, pane!
Langerone, očekával jsem úspěch vašich a Przybyszewského jednotek.
Co víc jsem mohl udělat?
Jsme skoro poraženi, zatímco vy blokujete 29 praporů…
Vidíte kolem sebe jen nepřátele!
Vy ve svém stavu nevidíte nic!
- Zakazuji vám… - Jste opilý!
Běžte k rybníkům!
Ústup!
Viděl jsem už prohrané bitvy,
ale nikdy jsem si nepředstavoval tak strašnou porážku.
- Kolik? - Pět hodin.
Pane, nepřítel je poražen!
Pánové, bitva je vyhraná! Za pět hodin jsme porazili Evropu!
Ruská císařská garda je rozdrcena, rakouská kavalerie prchá,
Kollowratova kolona zničena v rybnících.
Pište!
Všichni, vy a moji vojáci,
jste překonali mé očekávání.
Jsem na vás hrdý!
Musíme připravit dekret.
Stát adoptuje všechny děti francouzských vojáků padlých u Slavkova.
Šest tisíc franků pro jejich vdovy.
Ano, i to druhé.
- Neposlechl jsi mě. - Co?
- Neposlechl jsi mě! - Ano.
A když ho pohřbíme, moje druhé ucho bude poslouchat,
co říkají mrtví tam dole.
Všichni dnes ráno křičeli: „Ať žije císař!“
Musí to být nepříjemné slyšet,
co si teď myslí.
Co je to za křik?
Od tisíců bezmocných Rusů v jezerech.
Pane, co si počneme s raněnými?
Naše sanitky jsou přeplněné!
Zapalte jim ohně, musí vyčkat na pomoc.
To je hrozné!
Odstraňte kabáty z mrtvých a dejte je raněným!
Jaké je tu ticho.
Alespoň slyšíme sténání těch, které můžeme zachránit.
TYTO NEŠŤASTNÍKY
SVĚŘUJI MILOSTI CÍSAŘE KUTUZOV
D'Alboisi!
Viděl jsem ho!
- Mluvil ke mně. - Och!
A?
Chtěl mě tahat za druhé ucho!
SLAVKOVSKÝ ZÁMEK GENERÁLNÍ ŠTÁB FRANCOUZSKÉHO CÍSAŘE
A ještě jedna věc!
Až se vrátí, povstaneme
a budeme šíleně křičet: „Ať žije císař!“
A pak vy budete za ním pochodovat!
Ať žije císař!
Nevídané vítězství, Vaše Veličenstvo!
Oba císaři, které jejich vojska opustila, prchají k Uhrám!
Pane, generál Friant!
Pane!
Přináším vám 45 vlajek nepřítele
k výročí vaší korunovace.
Pane, podívejte se na ohně a nadšení vašich vojáků.
Veličenstvo, vydal byste rozkaz zahrát „Marseillaisu“?
- Bylo to téměř před třemi lety. - Dnes večer, ano.
Je to vhodné.
Ať žije císař!
Jaká je škoda, Berthiere?
2 000 vojáků neschopných boje.
Nepřítel ztratil 15 000 vojáků, 30 000 zajatců
a zanechal Francii 186 děl.
Takové vítězství svět neviděl.
Propusťte vězně.
Chci před sebou vidět jen svobodné muže.
V Paříži bude postaven most s názvem Austerlitz – Slavkov.
A dva vítězné oblouky.
Jeden na Place du Carrousel,
druhý v horní části Champs-Elysées.
Tato děla roztavíme a postavíme z nich bronzový sloup.
- Kde, sire? - Náměstí Vendôme.
Vojáci!
V den bitvy u Slavkova
jste se ověnčili věčnou slávou!
Vojsko o 100 000 mužích, vedené dvěma císaři,
bylo rozprášeno nebo utopeno v rybnících za méně než pět hodin.
Můj lid vás přivítá s radostí.
Řekněte pouze:
„Bojoval jsem v bitvě u Slavkova.“
Odpověď bude:
„To je hrdina!“
KONEC
Překlad titulků: Eva Kristofova