RIKOSTUOMIOISTUIN
Teitte suurenmoisen työn.
Te teitte sen.
Tässä pitkässä ja vaikeassa tapauksessa käsiteltiin ensimmäisen asteen murhaa.
Harkittu murha on vakavin rikos- tuomioistuissa kuultavista syytöksistä.
Olette kuulleet todistajia ja tapaukseen liittyviä lakipykäliä.
Nyt tehtävänne on erottaa tosiasiat tekaistuista.
Yksi mies on kuollut. Toisen elämä on vaakalaudalla.
Jos mielessänne on perusteltuja syitä epäillä syytetyn syyllisyyttä -
perusteltua epäilyä - on teidän vapautettava tuomittu syytteestä.
Jos perusteltuja syitä epäillä ei ole, on teidän hyvällä omallatunnolla
pystyttävä tuomitsemaan hänet.
Mitä hyvänsä päätättekään, päätöksen tulee olla yksimielinen.
Jos päätätte tuomion olevan "syyllinen"
ei tuomari voi hyväksyä suositusta lievästä tuomiosta.
Kuolemantuomio on siinä tapauksessa pakollinen.
Teidän vastuunne on vakava. Kiitos, hyvät herrat.
Valamiehistön varamiehet voivat poistua.
Valamiehistö vetäytyy käsittelemään tapausta.
- Haluatko purukumin? - Ei, kiitos.
Tämä ei aukea.
Autan sinua.
No niin.
Arvaa mitä? Soitin säätiedotukseen tänä aamuna.
Tästä tulee vuoden kuumin päivä. Luulisi huoneessa olevan tuuletuksen.
- Mikä teidän nimenne on? - Se on... tuo tuossa. Juuri niin.
Kiitos paljon. Selvä. Oletan että kaikki ovat paikalla.
Jos tarvitsette mitään, olen ulkopuolella. Koputtakaa.
Huomenta. En tiennyt että ovi lukitaan.
Tietysti se lukitaan. Mitä te luulitte?
En tiedä. En ole koskaan ajatellut sitä.
- Mihin noita tarvitaan? - Arvelin että haluamme ehkä äänestää.
Hieno ajatus. Ehkä äänestämme hänet senaattoriksi.
- Miltä juttu tuntui? - En tiedä. Se oli mielenkiintoinen.
- Niinkö? Minä melkein nukahdin. - En ole ennen ollut valamiehistössä.
Etkö? Minä olen ollut monta kertaa.
Lakimiehet vain puhuvat ja puhuvat, vaikka tapaus olisi selvä kuten nyt.
- Oletko kuullut moista tyhjän jauhamista? - Kai he ovat siihen oikeutettuja.
Kyllä he oikeutettuja ovat. Se on osa oikeudenkäyntiä, mutta...
minusta tuollaiset häiriköt pitäisi panna kuriin alkajaisiksi.
Se säästäisi aikaa ja rahaa. Aloitetaan.
Jep. Meillä on varmaan kaikilla parempaakin tekemistä.
Aloitamme viiden minuutin tauolla. Yksi valamiehistön jäsenistä on pikkulassa.
Istummeko... istummeko järjestyksessä?
Jaa, enpä tiedä. Luulisin.
- Hei, kaveri, olet minun paikallani. - Ai, anteeksi.
Ei se haittaa.
Hei, näköala ei ole hassumpi.
Mitä arvelet tapauksesta? Minusta se oli mielenkiintoinen.
Siinä ei ollut suurempia... epäselvyyksiä. Ymmärrätkö?
Onneksi tapaus on murha. Pelkäsin, että saamme väkivalta- tai varkaustapauksen.
Hitto, ne ovat tylsiä!
- Hei, onko tuo Woolworthin rakennus? - Onpa hyvinkin.
Olen asunut täällä koko ikäni, enkä ole koskaan käynyt siellä sisällä.
Jos meidän pitää selvitellä yksityis- kohtia, kuten elokuvissa käyntiä.
Niin. Entä veitsen tarina?
Luulevatko he todella aikuisten ihmisten uskovan tuollaista puppua.
Se oli odotettavissa. Tiedät millainen vastapelurimme on.
Niin kai.
Torvi ainakin toimii. Testaa seuraavaksi valot.
- Onko sinulla flunssa? - On. Kesäflunssa on pahin mahdollinen.
Nenä on tosi hellänä. Ymmärrätkö?
Ymmärrän. Minulla oli samanlainen.
- Hei! Herra puheenjohtaja, aloitetaan. - Se kaveri on vielä kylpyhuoneessa.
Mitä maailmalla tapahtuu? En lukenut lehteä tänä aamuna.
Olisi kiva kuulla pörssiuutiset.
- Oletko töissä pörssissä? - Olen pörssimeklari.
Minä johdan lähettipalvelua.
Se nimi on Aina valmiit.
Nimi oli vaimon keksimä.
Minulla on 37 miestä töissä. Aloitin tyhjästä.
OK, miehet. Ottakaa paikkanne.
Pääsemme lähtemään pois nopeasti. Minulla on liput illan matsiin.
Yanks pelaa Clevelandia vastaan. Siellä pelaa Modjelewski-niminen kundi.
Hän on tosi sonni. Tiedättehän...
Varsinainen tankki.
Taidat olla kova baseballfani? Missä järjestyksessä istumme?
Ajattelin, että istuisimme valamies- numeroiden määräämässä järjestyksessä.
Yksi, kaksi, kolme ja niin edelleen ympäri pöytää, jos herroille sopii.
- Mitä väliä sillä on? - On parempi että istumme järjestyksessä.
- Antaa sen olla. - Nyt meitä on 12. Se tarkoittaa yksi, kaksi...
Mitä mieltä olit syyttäjästä?
- Anteeksi kuinka? - Minusta hän oli tosi terävä
ja käsitteli kaikki kysymykset yksi kerrallaan, loogisessa järjestyksessä.
- Se oli vaikuttavaa. - Minusta hän... teki erinomaista työtä.
Hän oli myös energinen, eikö vaan? Tosi energinen.
Selvä, kaverit. Voitteko hiljentyä hetkeksi? Kaverit?
Meidän on parasta alkaa.
Ikkunan ääressä seisova herra.
- Haluaisimme alkaa. - Ai, anteeksi.
- Poika tappaa isänsä, ihan tuosta vaan. - Kuulkaa, sitä tapahtuu kaiken aikaa.
Kakarat saavat juosta vapaina.
Ehkä hän on tuomionsa ansainnut. Ymmärrättekö?
- Ovatko kaikki täällä? - Vanha mies on pikkulassa.
- Voisitko koputtaa ovelle? - Jep.
- Oletko sinä Yankee-fani? - En, Baltimoren.
Baltimoren?
Olen puulla päähän lyöty.
Ketä heillä on muuta kuin hyviä kentän hoitajia?
- Hei, haluaisimme aloittaa. - Anteeksi, herrat.
- En tarkoittanut viivyttää teitä. - Baltimoreko?
No niin, saisinko huomionne. Te saatte hoitaa asiat kuten parhaaksi katsotte.
En aio... en aion asettaa teille minkäänlaisia sääntöjä.
Me voimme keskustella ensin, sitten äänestää. Se on tietysti... yksi tapa.
Tai voimme äänestää heti paikalla.
Taitaa olla tapana suorittaa alkuäänestys.
Selvä, äänestetään. Kenties pääsemme kaikki pois täältä.
OK. Tiedätte kaikki, että meillä on käsiteltävänä ensimmäisen asteen murha
ja jos tuomitsemme syytetyn, meidän on lähetettävä hänet sähkötuoliin.
Se on pakollinen tuomio.
- Taidamme kaikki tietää sen. - Kyllä, katsotaan miten äänet jakautuvat.
- OK. Kieltäytyykö joku äänestämästä? - Se sopii minulle.
Selvä. Tuloksen on oltava 12 vastaan nolla, jompaan kumpaan suuntaan.
Se on laki. OK, ovatko kaikki valmiita?
Kaikki ne, joiden mielestä syytetty on syyllinen, nostakoon kätensä.
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän...
kahdeksan, yhdeksän, kymmenen, yksitoista.
OK, se tarkoittaa että yksitoista äänestää syyllistä.
Entä syytöntä?
Yksi. Selvä.
Yksitoista syyllistä, yksi syytön. Nyt tiedämme alkutilanteen.
Voi veljet! Aina jonkun täytyy olla vastaan.
No, mitä teemme nyt?
- Keskustelemme. - Voi veljet!
Uskotko tosiaan, että hän on syytön?
- En tiedä. - Istuit oikeudessa meidän muiden kanssa.
Kuulit, mitä tapahtui. Poika on vaarallinen murhamies.
- Hän on 18-vuotias. - No, siinä on ikää tarpeeksi.
Hän puukotti oman isänsä kymmenen sentin terällä.
Se todistettiin oikeudessa lukemattomia kertoja eri tavoin.
- Haluatko, että luettelen ne sinulle? - Ei.
- No mitä sinä sitten haluat? - Haluan vain puhua.
Mitä puhuttavaa tässä enää on? Yksitoista meistä uskoo, että hän on syyllinen.
Kenenkään muun ei tarvinnut harkita päätöstä kahdesti.
Haluan kysyä sinulta jotain. Uskotko hänen tarinansa?
- En tiedä. Ehkä en. - No miksi äänestit hänet syyttömäksi?
Yksitoista äänesti hänet syylliseksi.
Ei ole helppoa tuomita poika kuolemaan harkitsematta asiaa ensin.
- Väittikö joku että se olisi helppoa? - Ei.
Mitä? Siksikö että äänestin viipymättä? Uskon hänen syyllisyyteensä.
En voisi muuttaa mieltäni asian suhteen vaikka puhuisit sata vuotta.
En yritäkään muuttaa teidän mieltänne.
Mutta on kysymys jonkun elämästä. Ei sitä voi päättää viidessä minuutissa.
- Entä jos olemme väärässä? - Entä jos rakennus hajoaisi niskaan?
- Voit jossitella niin paljon kuin haluat. - Totta.
Mitä väliä sillä on kauanko se kestää? Miksi se ei voisi kestää viittä minuuttia?
Voimme käyttää tähän tunnin. Peli alkaa vasta kahdeksalta.
- Onko kenelläkään mitään sanomista? - Olen halukas istumaan täällä tunnin.
- Hienoa. Kuulin hauskan vitsin eilen... - Emme ole täällä vitsejä kertomassa.
Jaa, no kerro sitten meille. Miksi olemme täällä?
En tiedä. Siihen ei ehkä ole syytä.
Kuulkaa, tätä poikaa on potkittu päähän koko ikänsä.
Hän syntyi slummissa, äiti kuoli kun hän oli yhdeksän.
Hän asui orpokodissa puolitoista vuotta
kun hänen isänsä oli vankilassa väärennöksestä.
Se ei ole hyvä alku elämälle.
Hän on aina ollut villi ja vihainen. Tiedättekö miksi?
Koska häntä on potkittu päähän kerran päivässä, joka päivä.
Ensimmäiset 18 vuotta olivat onnettomia. Olemme hänelle keskustelun velkaa.
Me emme ole mitään velkaa hänelle. Oikeudenkäynti oli täysin reilu.
Mitä luulet sen maksaneen? Hän oli onnekas kun sai sellaisen.
Kuule, olemme kaikki aikuisia. Olemme kuulleet faktat.
Et kai tarkoita, että meidän pitäisi uskoa poikaan tietäen millainen hän on.
Olen asunut hänenlaistensa keskuudessa koko ikäni.
Ei hänen sanomisiinsa voi luottaa. He ovat kaikki synnynnäisiä valehtelijoita.
- Vain tietämätön uskoisi häntä. - Kuule...
Luuletko että meillä on synnyinlahjaksi saatu yksinoikeus toden puhumiseen?
Tälle miehelle täytyy selittää tiettyjä asioita.
- Ei ole sunnuntai. Emme tarvitse saarnaa. - Meillä on työ tehtävänä. Tehdään se.
Rice Pops. Laadin tuon tuotteen mainoksia toimistossa.
"Aamiaismuro joka antaa potkua."
- Keksin tuon mainospätkän. - Se on hyvin myyvä.
- Kuule, voitko lopettaa? - Anteeksi. Minulla on tapana piirrellä.
- Se selvittää ajatukset. - Meillä on tekemistä.
Ei ole mitään järkeä jäädä tänne pitkäksi aikaa. OK.
Ehkä meidän kanssamme eri mieltä oleva herrasmies selittää asian.
Kerro mitä ajattelet. Voimme ehkä osoittaa sinulle missä olet väärässä.
Minulla on ehdotus. Näyttää siltä että meidän on saatava hänet uskomaan
että hän on väärässä. Ehkä jos molemmat pysähdymme ajattelemaan...
- No se oli vain nopea ehdotus. - Ei, ei, ei. Se oli hyvä ehdotus.
Entä jos menemme ympäri pöydän?
Sinä ensimmäiseksi.
Tätä on vaikea selittää.
Minusta vain tuntuu, että hän on syyllinen.
Minusta se oli päivänselvää alusta alkaen. Kukaan ei todistanut toisin.
Kenenkään ei tarvitse todistaa toisin. Syyttäjän tehtävä on todistaa syyllisyys.
Puolustuksen ei tarvitse avata suutaan. Se on kirjoitettu perustuslakiin.
Tiedän sen. Tarkoitin, että...
No... hän vain tuntuu syylliseltä. Joku näki hänen tekevän sen.
Tämä on mielipiteeni. Ei minulla ole henkilökohtaisesti mitään häntä vastaan.
Haluan vain puhua faktoista.
Numero yksi.
Murhapaikan alakerrassa asui vanha mies.
Murhayönä kello 12.10 hän kuuli äänekästä huutoa.
Hän sanoi, että se kuulosti tappelulta.
Ja hän kuuli pojan huutavan "Tapan sinut."
Sekuntia myöhemmin hän kuuli ruumiin putoavan lattialle.
Hän juoksi ovelle, avasi sen, näki pojan juoksevan alakertaan ja ulos talosta.
Hän kutsui poliisin. He löysivät pojan isän teräase rinnassaan.
Ruumiinavauksessa todettiin uhrin kuolleen puolelta öin.
Siinä ovat faktat. Niitä ei voi muuttaa. Poika on syyllinen.
Olen yhtä herkkä kuin kuka tahansa. Tiedän, että hän on vain 18.
- Mutta hänen on silti maksettava tekemisensä. - Olen samaa mieltä.
- OK. Oletko lopettanut? - Olen.
Minusta on itsestään selvää että pojan tarina on tekaistu.
Hän väitti olleensa elokuvissa
mutta ei muistanut elokuvien nimiä tai näyttelijöitä.
- Juuri niin. - Eikä kukaan nähnyt häntä elokuvissa.
Kadun toisella puolella ollut nainen pystyy todistamaan syyllisyyden helposti.
- Juuri niin. Hän näki tapon. - Kaverit, mennään järjestyksessä.
Hetkinen. On kysymyksessä nainen...
Nainen joka makaa sängyllään. Hän ei saa unta kuumuuden vuoksi.
Hän katsoo ulos ikkunasta, ja kadun toisella puolella
hän näkee miten poika iskee teräaseen isäänsä.
Kello oli täsmälleen 12.10. Kaikki sopii paikalleen.
Hän on tuntenut pojan syntymästä asti.
Pojan ikkuna on junaradan toisella puolella. Hän vannoo nähneensä kaiken.
Ohi ajaneen junan ikkunoiden läpi.
Tässä junassa ei ollut matkustajia. Se palasi keskustaan.
Valot olivat pois päältä ja oikeudessa todistettiin että öisin
ikkunoiden läpi näki mitä toisella puolella tapahtui.
- Se todistettiin. - Haluaisin kysyä sinulta jotain.
Jos et usko poikaa, miksi uskot naista?
Eikö hänkin ole yksi 'heistä'?
- Oletpa sinä nokkela tyyppi. - OK, hyvät herrat.
- Istukaa, istukaa. - Mitä hän on tietävinään? Sanon teille...
Lopettakaa. Emme pääse lopputulokseen riitelemällä.
- Kenen vuoro seuraavaksi? - Hänen. Numero viisi.
Voinko... voinko ohittaa vuoroni?
No... Sinulla on siihen oikeus.
Entä seuraava herrasmies?
Ai minä. No... en tiedä.
Aloin uskoa pojan syyllisyyteen melko alkuvaiheessa.
Koska etsin motiivia.
Se on tärkeää koska ilman motiivia ei ole oikeusjuttua, eihän?
Ja poikaa vastapäätä asuvien ihmisten todistajanlausunnot
olivat vakuuttavia. Eivätkö he maininneet tappelusta tai riidasta
vanhan miehen ja pojan välillä noin kello seitsemän sinä iltana?
- Saatan olla väärässä, mutta... - Se oli kello kahdeksan, ei seitsemän.
He kuulivat riitelyn. Sitten he kuulivat kuinka isä löi poikaansa kaksi kertaa.
Lopuksi he näkivät pojan juoksevan vihaisena ulos talosta. Mitä se todistaa?
Se ei todista mitään. Se on vain osa kokonaiskuvaa.
Sanoit, että se todisti motiivin olemassaolon. Kuten syyttäjäkin.
Mutta motiivi ei ollut vahva.
Tätä poikaa on lyöty niin monta kertaa, että väkivalta on...
käytännöllisesti katsoen normaalia hänelle.
En usko parin korvatillikan saavan häntä murhan partaalle.
Entä jos niitä oli liian monta. Jokaisen sietokyvyllä on rajansa.
Onko muuta?
- Ei. - OK. Entä sinä?
En tiedä. Kaikki on jo sanottu.
Voitte paasata täällä loppuikänne. Lopputulos on silti sama.
Poika on poliisin vanha tuttu. Muistakaa hänen rikosrekisterinsä.
10-vuotiaana lasten oikeudessa: hän heitti opettajaa kivellä.
15-vuotiaana kasvatuslaitokseen: hän varasti auton.
Pidätetty pahoinpitelystä. Pidätetty kahdesti puukkotappelusta.
Kuulemma tosi näppärä veitsenkäyttäjä. Kertakaikkiaan hieno nuori mies.
Viisivuotiaasta hänen isänsä löi häntä jatkuvasti. Nyrkein.
Niin minäkin tekisin. Tuollaista kakaraa.
Se on lasten vika - he ovat kurittomia nykyään.
Kun olin itse lapsi, puhuttelin isääni sanalla 'sir'.
Juuri niin. Mutta sanovatko nykyajan lapset enää sitä?
Isät eivät enää katso sitä tarpeelliseksi.
- Onko sinulla lapsia? - Kolme.
Minulla on yksi.
Hän on 22 vuotta vanha.
Yhdeksänvuotiaana hän juoksi karkuun sen sijaan että olisi tapellut.
Näin sen. Olin niin häpeissäni että melkein oksensin.
Sanoin hänelle "teen sinusta miehen vaikka nyrkein."
No, hänestä tuli mies.
Kun hän oli 16, tappelimme.
Hän löi minua leukaan. Hän oli iso ikäisekseen.
En ole nähnyt häntä kahteen vuoteen.
Lapset.
Ensin teet töitä pitkät päivät...
- No, jatketaan. - Taidamme unohtaa yhden tärkeän asian.
Tämä poika saattaa olla rikkinäisen kodin ja huonon ympäristön kasvatti.
Mutta meidän tehtävämme on päättää, onko hän syytön vai syyllinen,
ei miettiä syitä siihen, miksi hänestä tuli sellainen kuin tuli.
Hän syntyi slummissa. Slummit ovat rikollisten syntysijoja.
Ei ole ihme että slummien lapset ovat riesa yhteiskunnalle. Minusta...
Sinä sen sanoit. Näissä loukuissa kasvaneet kakarat ovat roskasakkia.
- Haluan välttää heitä kaikin keinoin. - Minä olen asunut slummissa koko ikäni.
- Hetkinen. - Saanko sanoa. Minä...
minä leikin roskaisilla pihoilla.
- Ehkä se haju tuntuu yhä edelleen. - Kuule, kundi...
Kuule nyt. Tuo ei ollut sinua kohtaan henkilökohtaisesti.
Antaa olla. Ei hän sinua tarkoittanut. Ei saa ottaa nokkiinsa moisesta.
Tämä loukkaantuminen on ymmärrettävää.
Asia selvä, kuulkaa. Lopettakaa riitely. Tuhlaatte aikaa.
Sinun vuorosi. Anna mennä.
En odottanut saavani vuoroa. Luulin, että haluatte kaikki käännyttää minut.
- Se oli tarkoitus. - Hän on oikeassa.
On hänen vikansa, että olemme vielä täällä. Antaa hänen puhua.
Päätimme tehdä tämän tietyssä järjes- tyksessä. Meidän on noudatettava sitä.
Voisitko olla vähemmän lapsellinen?
- Mitä tarkoitat, lapsellinen? - Mitä luulit että tarkoitin?
Suututko vain siksi, että minä yritän pitää yllä järjestystä?
Sinä saat sen homman tehtäväksesi. Minä pidän suuni kiinni tästä lähin.
- Miksi hermostut? Rauhoitu. - Älä komentele minua.
Haluatko ruveta puheenjohtajaksi? Sen kun rupeat.
Onko moista ennen nähty?
- Onko se sinusta hassua? - Antakaa sen jo olla. Se ei haittaa.
Ei haittaa vai? Tule, yritä itse.
Kukaan ei halua puhemiehen vaihdosta. Teet työsi hienosti.
Jep, hienosti tehty. Kaikki hyvin. Jää vain paikallesi.
Selvä, jonkun puheenvuoro.
Jos haluatte, että kerron mieli- piteeni, teen sen mielelläni.
- Minusta on se ja sama mitä teet. - Tämä ei ole mitään maata järisyttävää.
Tiedän vain sen saman minkä tekin.
Todistajanlausuntojen mukaan poika on syyllinen. Ehkä hän onkin.
Istuin oikeudessa kuusi päivää ja kuuntelin kun todistusaineisto kasvoi.
Kaikki kuulosti niin itsestään selvältä.
Alkoi tulla kummallinen tunne tästä oikeudenkäynnistä. Se oli liian helppo.
Minulle tuli mieleen kysymyksiä. Ne eivät ehkä ole tärkeitä, mutta...
Tuntui siltä kuin puolustusasianajaja ei kuulustellut silminnäkijöitä tarpeeksi.
Hän jätti liian monta pikkuasiaa käsittelemättä.
Millaisia pikkuasioita? Jos ei niitä kysytä tarkoittaa se sitä
että niiden vastaukset tiedetään jo.
On myös mahdollista että puolustus- asianajaja on yksinkertaisesti hölmö.
Olet tainnut tavata lankomieheni.
Jos olisin se poika, olisin varmaan pyytänyt toista asianajajaa.
Jos olisi kysymys henkikultani säilyttämisestä
haluaisin asianajajan, joka yrittää murtaa vastapuolen todistajat parhaansa mukaan.
Murhalla on yksi silminnäkijä.
Joku, joka väittää nähneensä pojan juoksevan karkuun
ja muuta epäolennaista todistusaineistoa.
Mutta koko tapaus oli noiden kahden todistajan varassa.
Entä jos he olivat väärässä?
Mitä tarkoitat? Mitä järkeä oli sitten kuulla koko silminnäkijöitä?
- Voisivatko he olla väärässä? - He vannoivat puhuvansa totta.
He ovat vain ihmisiä. lhmiset tekevät virheitä. Voisivatko he olla väärässä?
- En luulisi. - Mutta oletko varma?
Ei kukaan voi tietää tuollaista. Tämä ei ole tiedettä.
Ei todella.
OK, pidättäydy asian ytimessä.
Entä linkkuveitsi joka löytyi vanhan miehen rinnasta?
Jotkut eivät vielä ole puhuneet. Menemmekö järjestyksessä?
He saavat vuoron. Voitko olla hetkisen hiljaa?
Miten selität veitsen, jonka kelpo nuorukaisemme osti edellisenä päivänä?
- Puhutaan siitä. - Selvä. Hommataan se tänne tutkittavaksi.
- Haluaisin nähdä sen taas. - Miksi meidän täytyy nähdä se taas?
Hänellä on oikeus nähdä todistusaineisto uudelleen.
- Voisitteko tuoda meille veitsen? - Veitsenkö?
Eikö veitsen osto luokitella vahvaksi todistusaineistoksi?
- Kyllä. - Hyvä. Käsitellään tosiasiat yksi kerrallaan.
Yksi: poika tunnusti lähteneensä kotoa sinä iltana kello kahdeksan
sen jälkeen kun hänen isänsä läimäytti häntä.
Ei, hän ei sanonut 'läimäytti'. Hän sanoi 'löi'. Niillä on eroa.
Hänen isänsä löi häntä usean kerran.
Kaksi: hän meni suoraan lähimpään seka- tavarakauppaan, josta osti tällaisen...
- Linkkuveitsen. - Linkkuveitsen.
Tämä ei ole tavallinen veitsi. Siinä on erikoinen kaiverrettu kahva ja terä.
Kauppias sanoo, että se oli ainoa vastaavanlainen kaupassa myyty.
Kolme: hän tapasi ystäviään kapakan edessä kello 20.45. Olenko oikeassa?
- Kyllä, olet. - Aivan varmasti.
Hän jutteli ystäviensä kanssa tunnin, ja lähti pois 21.45.
Sinä aikana he näkivät linkkuveitsen.
Neljä: he tunnistivat, että oikeudessa esitelty murha-ase oli se sama veitsi.
Viisi: hän palasi kotiin noin kello kymmenen.
Tässä kohtaa syyttäjän ja pojan versiot eriävät.
Hän väittää menneensä elokuviin kello 23:30
ja palanneensa kotiin kello 3:10, jolloin isä löytyi kuolleena ja hänet pidätettiin.
Hän myös väittää, että kaksi etsivää työnsivät hänet alas portaita.
Mitä tapahtui veitselle? Hän väittää, että se tippui taskussa olleesta reiästä
matkalla elokuviin kello 23.30 and 3.10 välisenä aikana
eikä hän nähnyt sitä enää. Siinä vasta tarina, hyvät herrat.
Minusta on ilmiselvää, että poika ei mennyt elokuviin sinä iltana.
Kukaan talossa ei nähnyt hänen lähtevän. Kukaan elokuvissa ei tunnistanut häntä.
Hän ei edes muistanut näkemiensä elokuvien nimiä.
Mitä todella tapahtui oli tämä.
Poika jäi kotiin, tappeli taas isänsä kanssa
puukotti hänet kuoliaaksi ja lähti talosta 10 minuuttia jälkeen puolen yön.
Hän pyyhki veitsestä sormenjäljet.
Yritätkö väittää, että veitsi putosi taskusta
joku poimi sen ylös, meni pojan taloon
ja puukotti isää vain testatakseen sen terävyyden?
Ei, mutta on mahdollista, että pojan veitsi hukkui
ja joku puukotti isän samanlaisella veitsellä.
Katsokaa tätä veistä.
Se on hyvin erikoinen.
En ole nähnyt sellaista ennen. Kuten ei myöskään pojalle myynyt kauppias.
Etkö yritä saada meidät uskomaan jotain mahdotonta?
- Mahdotonkin on joskus mahdollista. - Ja minä sanon että ei.
Mistä tuo tuli?
- Se on sama veitsi! - Mitä ihmettä teet?
- Mistä tuo tuli? - Menin eilen illalla kävelylle.
Pojan lähikaduille.
Ostin tuon panttiliikkeestä sieltä läheltä. Se maksoi kuusi dollaria.
Linkkuveitsien osto tai myyminen ovat vastoin lakia.
- Aivan oikein. Rikoin lakia. - Tuo oli fiksu temppu.
Mutta kertoisitko nyt mitä se todistaa.
- Ehkä veitsiä on kymmenen. - Ehkä niitä onkin!
Mitä se tarkoittaa? Löysit samanlaisen veitsen. Onko se vuosisadan löytö?
Luuletko, että joku toinen tappoi hänet juuri samanlaisella veitsellä?
- Se on lähes mahdotonta. - Se on mahdollista!
- Mutta ei oletettavaa. - OK, kaverit. Istukaa alas.
Ei ole mitään järkeä seisoskella ympäriinsä.
Mielenkiintoista, että hän onnistui löytämään samanlaisen veitsen.
- Mikä siinä on mielenkiintoista? - Minusta se on mielenkiintoista.
Yksitoista meistä edelleen uskoo pojan olevan syyllinen.
Mitä olemme saaneet tällä aikaan? Et saa kenenkään mieltä muuttumaan.
Jos haluat hankaloittaa näiden valamiesten työtä, sen kun vaan.
Oikeudenkäynti uusitaan, ja poika todetaan varmasti taas syylliseksi.
Olet ehkä oikeassa.
No, mitä aiot tehdä? Emme voi olla täällä koko yötä.
Meille se on vain yksi yö. Mutta pojalle se on koko elämä.
Miksi emme saman tien asetu taloksi?
Jos joku toisi meille korttipakan
voisimme istua täällä loppuikämme.
- Tällaisessa tilanteessa ei saa vitsailla. - Mitä haluat minun tekevän?
En ymmärrä miten veitsi vaikuttaa lopputulokseen.
Joku näki pojan puukottavan isänsä. Mitä muuta todistusaineistoa tarvitsemme?
Te puhutte niin että korvia kuumottaa.
Huoltoasemani jäävät hoitamatta. Lopetetaan jo, ja häivytään täältä.
Veitsi oli syyttäjästä tärkeä. Hän käytti kokonaisen päivän...
Hän on vain apulaisen apulainen. Mitä hän niistä tietää?
Jätetään asia sikseen. Nämä sivuhuomautukset hidastavat meitä.
- No, mitä sanot? - Sinä olet ainoa syyttömän kannalla.
Minulla on ehdotus teille kaikille. Haluan toisen äänestyksen.
Haluan teidän yhdentoista...
äänestävän salaisesti.
Minä en äänestä. Jos kaikki muut ovat syyllisyyden kannalla, en vastusta teitä.
Viemme päätöksen syyllisyydestä tuomarille tältä istuimelta.
Mutta jos joku muu äänestää syyttömyyttä, jäämme keskustelemaan.
- Se on ehdotukseni. Jos suostutte, teemme niin. - Selvä. Tehdään niin.
Kuulostaa reilulta. Ovatko kaikki samaa mieltä? Onko joku eri mieltä?
OK, laittakaa nämä eteenpäin.
Syyllinen.
Syytön.
Syyllinen.
- Voi veljet, uskotteko tuon? - Jo toinen tärähtänyt!
No niin. Kuka se oli? Sanokaa, haluan tietää.
Anteeksi. Tämä oli salainen äänestys. Emmekö kaikki sopineet niin?
Jos kyseinen herra haluaa pitää henkilöllisyytensä salassa...
Salassa? Tässä huoneessa ei ole salaisuuksia. Tiedän kuka se oli.
Sinä vasta heppu olet. Ensin äänestät pojan syylliseksi kuten kaikki muutkin
sitten hyvät puheenlahjat omaava saarnamies uskottelee sinulle
että kovaosainen poikaraukka päätyi murhamieheksi olosuhteiden pakosta
ja muutat mielesi asiasta. Tuo on ällöttävin...
Miksi et saman tien heitä lantteja hänen keräyslippaaseensa?
Hei, odota... Kuule, et voi puhua minulle noin. Kuka luulet olevasi?
Rauhoitu, rauhoitu. Ei se haittaa.
- Hän innostuu liikaa. Istu. - Innostuu liikaa? Totta kai innostun liikaa!
Yritämme saada murhamiehen sähkötuoliin, mihin hän kuuluu.
Joku alkaa kertoa meille tarinoita ja kuuntelemme!
- Miksi muutit mielesi? - Ei hän mieltään muuttanut. Minä sen tein.
- Jaa, vai niin. - Olisihan se pitänyt arvata.
- Haluatko, että kerron sinulle miksi? - Ei, en halua.
- Minä kerron kuitenkin, jos se sopii. - Täytyykö meidän kuunnella tätä?
- Mies haluaa puhua. - Kiitos.
Tämä herrasmies on ollut yksin eri mieltä-
Hän ei väitä, etteikö poika olisi syyllinen.
Hän ei vain ole siitä varma. Ei ole helppoa seistä yksin muiden pilkatessa.
Kun hän rohkeasti pyysi apua, annoin sitä. Kunnioitan hänen motiivejaan.
Poika saattaa ollakin syyllinen murhaan, mutta haluan kuulla lisää.
Tilanne on nyt 10-2. Puheenvuoro on minun. Ette voi lähteä huoneesta.
Ei hän kuuntele sinua. Istutaan alas.
- Jatkammeko? - No, minusta me tarvitsemme tauon.
Yksi mies on vielä pikkulassa ja meidän tulisi odottaa häntä.
Tilanne kiristyy täällä, eikö vaan?
Vanhan miehen reaktio oli ennalta arvaamaton.
Voisinpa jotenkin keksiä, miten tilanteen saa laukeamaan.
Mainosmaailmassa... kerroinhan, että työskentelen mainosmaailmassa?
Siellä työskentelee joitain outoja tyyppejä. Tai ei niinkään outoja.
Heillä on vaan erikoisia tapoja ilmaista itseään.
Kai sinun alallasi esiintyy samaa.
- Mitä teet työksesi? - Olen kelloseppä.
Todellako? Luulen, että maailman parhaat kellot tulevatkin Euroopasta.
Mutta, kuten sanoin, jos toimistossa on tällainen tilanne...
Sanoin, että jos mainostoimiston kokouksessa on tällainen tilanne
on paikan päällä aina joku, jolla on hyviä ideoita.
On jännää
miten heidän ideoitaan joskus edeltää fraasi.
Kuten esimerkiksi joku laskutuspuolen pomo nousee ylös ja sanoo:
"OK, vedetään se ylös lipputankoon ja katsotaan tekeekö kukaan sille kunniaa."
Se on totta, tämä on idioottimaista, mutta se on hauskaa.
Innostuin äsken vähän liikaa.
En... tarkoittanut olla ilkeä.
Onneksi et lankea tunteella esitettyihin pyyntöihin.
En ymmärrä mitä vikaa tuulettimessa on.
- Oletko sinä myyntialalla? - Ei, olen arkkitehti.
Sinä sitten kai tiedät kaiken myyntikeinoista?
Ja sinä ne osaat, usko pois.
Minun tekniikkani on erilainen.
Huvitusta, juomia, vitsejä, taikatemppuja.
Vai niin.
Niille on tuotava mainokset nenän alle - se on minun mottoni.
Ansaitsin viime vuonna 27 tuhatta myymällä marmeladia.
Ei hassumpaa. Ottaen huomioon että kysymyksessä oli marmeladi.
Mitä saat itse tästä? Jonkunlaista potkua vai?
Vai löikö joku sinua päähän kerran etkä ole selvinnyt siitä?
- Ehkä. - Te maailmanparantajat olette kaikki samanlaisia.
Puolustatte sellaisia, jotka ovat kokeneet kovia.
Mutta miksi tuhlaatte meidän aikaamme?
Lahjoita viisi dollaria hyvän- tekeväisyyteen. Olosi voi parantua.
Poika on syyllinen.
Se on itsestään selvää. Joten voitko lopettaa aikamme tuhlaamisen?
Saamme kaikki kurkkukivun jos puhumme tästä enää kauemmin.
Mitä eroa on sillä saatko kurkkukivun täällä vai baseballkatsomossa?
Ei mitään eroa.
Ei lainkaan.
- Mukavia tyyppejä, eikö vaan? - Samanlaisia kuin kaikki muutkin.
Voi veljet, miten kuuma päivä.
- Meneekö meillä vielä kauan? - En tiedä.
Hän on syyllinen. Siitä ei ole mitään epäilystä.
Meidän olisi... Meidän olisi jo pitänyt lopettaa.
No ei se minua haittaa.
Täällä on hauskempaa kuin töissä.
- Eikö hän sinun mielestäsi ole syyllinen? - En tiedä. Se on mahdollista.
En tiedä, mutta lyön vetoa, että et ole koskaan ollut enemmän väärässä.
Sinä tuhlaat aikaamme. Tämä pitäisi jo saada päätökseen.
Entä jos syytettynä olisit sinä itse?
No, en yleensä jossittele. Olen tavallinen työtätekevä mies.
Pomoni saattaa jossitella. Mutta...
Yritän.
Entä jos sinä saat meidät muuttamaan mielemme ja...
poika todella puukotti isänsä, mitä sitten?
Oletteko valmiina?
Anteeksi, sinisilmä.
- No, kuinkas muuten? - OK, kaverit. Ottakaa paikkanne.
- Näyttää siltä että syömme päivällisen täällä. - OK, palataan nyt asiaan.
- Kuka haluaa aloitaa? - Minä.
- OK, anna mennä. - Sinä siellä.
Alakerran vanhus kuuli pojan huutavan "tapan sinut."
Seuraavana hetkenä hän kuuli ruumiin putoavan lattialle.
Hän meni ovelle ja näki pojan juoksevan ulos. Mitä se teistä tarkoittaa?
Kuinkahan selvästi hän mahtoi kuulla pojan äänen katon läpi.
Hän ei kuullutkaan. Ikkuna oli auki. Kuten yläkerrassakin. Oli kuuma yö.
Mutta se oli toisessa asunnossa. Huudon perusteella tunnistaminen ei ole helppoa.
Hän tunnisti äänen oikeudessa.
Vastapäinen rouva katsoi suoraan sisään ikkunasta ja näki puukotuksen.
- Eikö se riitä? - Ei, se ei riitä.
Voi veljet, mikä jääräpää. On kuin puhuisi mykkään puhelimeen.
Hän sanoi, että näki tapon liikkuvan junan ikkunoiden läpi.
Junassa oli kuusi vaunua. Hän näki sen viimeisen kahden vaunun läpi.
Hän muisti mitättömiä pikkuasioita. Kuinka niitä voi epäillä?
Onko kenelläkään mitään mielikuvaa siitä, kauanko juna...
Tämä ei ole mikään seurapeli.
Näitkö hänet?
Ettäs kehtaa! Tuo on sikamaista!
- Unohda se. Se ei ole tärkeää. - Vai ei tämä muka ole peli?
- Kuka hän luulee olevansa? - Unohda se jo.
Onko kenelläkään mitään mielikuvaa siitä, kauanko junan kestää
- ohittaa nainen keskinopeudella? - Mitä sillä on tekemistä tämän kanssa?
Arvaa.
- Ei aavistustakaan. - Mitä arvelet?
- En tiedä. Kymmenen, kaksitoista sekuntia? - Hyvin arvattu. Entä muut?
- Kuulostaa oikealta. - Miksi arvailemme?
- Mikä sinun arvauksesi on? - Kymmenen sekuntia.
Mitä ajat takaa?
Tätä. Kuusivaunuisella junalla kestää kymmenen sekuntia ohittaa tietty piste.
Jos oletetaan, että tuo tietty piste on murhahuoneen avonainen ikkuna.
Junaan voi melkein koskea kurkottamalla, eikö niin?
Mutta onko kukaan tässä huoneessa asunut tuollaisen junaradan lähellä?
Maalasin juuri asunnon, joka antoi junaradalle päin. Se kesti kolme päivää.
- Millaista siellä oli? Äänekästä? - Meteli oli korvia huumaava.
Minä asuin kerran lähellä junarataa.
Kun ikkuna on auki, on junien meteli korvia raastavaa.
- Siinä tuskin kuulee omia ajatuksiaan. - Voitko kertoa meille mistä on kysymys?
Kerron. Jos otamme kaksi todistajan- lausuntoa ja yritämme yhdistää ne.
Ensin: alakerran vanhus.
Hän väittää kuulleensa pojan sanovan "tapan sinut"
ja seuraavana hetkenä ruumiin putoavan lattialle.
- Sekuntia myöhemmin. - Selvä.
Seuraavaksi: vastapäinen nainen
vannoi katsoneensa ulos ikkunasta ja nähneensä tapon
ohikulkevan junan kahden viimeisen vaunun läpi.
- Miksi toistat kaiken tämän? - Odottakaa hetkinen.
Olemme yhtä mieltä siitä, että juna ohitti naisen kymmenessä sekunnissa.
Koska nainen näki tapon kahden viimeisen vaunun läpi
voimme olettaa, että ruumis putosi maahan juuri kun juna meni ohitse.
Siksi tiedämme, että juna meni vanhuksen ikkunan ohi vauhdilla
kymmenen sekuntia ennen kuin ruumis putosi lattialle.
Vanhuksen kuulema "tapan sinut", ruumis putosi lattialle heti perään...
vanhuksen olisi pitänyt kuulla pojan sanat junan kaahatessa nenän ohi!
- Hän ei voinut kuulla sitä. - Tietenkin hän kuuli.
- Luuletko todella niin? - Hän sanoi pojan huutaneen täysillä.
Hän ei olisi voinut tunnistaa huutoa ohikulkevan junan vuoksi.
Oli kysymys sekunneista. Ei kukaan voi olla niin tarkka.
Pojan kuolemaan lähettävien todistajan- lausuntojen on oltava tarkkoja.
- En usko että hän olisi kuullut sitä. - Ehkä hän ei kuullut, melun takaa.
- Mitä te oikein höpisette? - On loogista, ettei hän kuullut.
- Miksi hän valehtelisi? - Saadakseen huomiota osakseen.
Keksit yhä lentäviä lauseita. Lähetä ne lehteen! Saat niistä 3 taalaa kappale!
Miksi puhut hänelle noin?
Tyyppi, joka puhuu noin vanhemmalleen ansaitsee rangaistuksen.
Sinun tulisi osoittaa enemmän kunnioitusta.
Jos vielä sanot hänelle tuollaisia... minä palttoan sinut.
Puhu vaan. Sano mitä haluat.
Miksi luulet, että vanhus valehtelee?
Katsoin häntä pitkään.
Hänen takkinsa sauma oli rikki, kainalon alta.
Huomasitko sinä sen? Kuvittele, että tulee oikeuteen sen näköisenä.
Hän oli hyvin vanha mies rikkinäisessä takissa.
Ja hän käveli todistajan korokkeelle hyvin hitaasti.
Hän laahasi vasenta jalkaansa ja yritti peittää sen
koska häntä hävetti.
Taidan tuntea tämän miehen paremmin kuin kukaan täällä.
Hän on hiljainen, pelokas
vähäpätöinen vanha mies, joka...
joka on ollut vähäpätöinen koko ikänsä.
Hän ei ole koskaan saavuttanut kuuluisuutta sanomalehdissä.
Kukaan ei tunne häntä. Kukaan ei toista hänen sanomisiaan.
Kukaan ei ole koskaan pyytänyt hänen apuaan.
Hyvät herrat, hänen vähä- pätöisyytensä on surullista.
Tällainen mies tarvitsee huomiota osakseen, kuuntelua.
Riittää, jos hänen sanomisiaan toistetaan edes kerran.
Hän ei haluaisi kadota kuvasta tyystin.
Valehteliko hän vain tunteakseen itsensä edes kerran tärkeäksi?
Ei. Hän ei valehtelisi.
Mutta ehkä hän itse halusi uskoa kuulleensa nuo sanat
ja oli tunnistavinaan pojan kasvot.
Tuo on uskomaton tarina.
Miten tuollaisen voi keksiä? Mitä tiedät siitä?
- Haluaako kukaan kurkkupastillin? - Minä otan.
En vieläkään ymmärrä kuinka kukaan voi uskoa hänen syyttömyyteensä.
Haluaisin puhua yhdestä muustakin asiasta hetken. Kiitos.
Olemme todistaneet, että vanha mies ei voinut kuulla pojan sanovan "tapan sinut."
- Et todistanut sitä lainkaan! - Odottakaa. Entä jos hän todella kuuli sen?
Kuinka monta kertaa olemme kaikki käyttäneet tätä sanontaa? Tuhansia.
"Voisin murhata sinut tuon vuoksi." "Poika, jos teet tuon vielä, tapan sinut."
- Emme välttämättä tee sitä. - Sanonta oli: "Tapan sinut."
Poika huusi sen täysillä.
Väitätkö ettei hän tarkoittanut sitä? Jos hän sanoi niin, hän tarkoitti sitä.
En ole varma tuosta. Riitelin pankissa työkaverini kanssa
pari viikkoa sitten. Hän kutsui minua idiootiksi, ja minä huusin hänelle.
Tämä kaveri yrittää saada teidät uskomaan asiat väärin.
Poika uhkasi tappaa isänsä ja teki sen.
Luuletko todella että poika huutaisi sen ääneen niin että naapurit kuulevat?
- Hän on aivan liian fiksu. - Fiksuko? Tavallinen, tietämätön laiskiainen.
Joka ei ees puhu kunnon englantia.
Hän ei edes puhu kunnon englantia.
Puheenjohtaja, haluan muuttaa ääneni syyttömään.
- Sinä haluat mitä? - Kuulit kyllä minua.
- Oletko varma? - Olen, aivan varma.
Äänet jakautuvat nyt yhdeksän kolme syyllisen puolesta.
Jo on aikoihin eletty.
Minkä perusteella teet sen? Tämän kaverin tarinoiden vai?
Rikastuisit kirjoittamalla juttuja johonkin poliisilehteen.
Jestas, pojan oma asianajaja tiesi ettei hänellä ole toivoakaan.
Aivan alusta asti hänen oma asianajajansa tiesi, ja sen näki.
Voi veljet, tämä kaveri on jotain ihan muuta.
Pojalla oli asianajaja, eikö vain? Hän hoiti puolustuksen, et sinä.
- Mitä yrität sanoa? - Asianajajatkin voivat erehtyä.
- Baltimore, kiitos. - Hän oli oikeuden nimeämä.
- Mitä tuo on tarkoittavinaan? - Paljon.
Hän ei halunnut koko juttua, tai hän ei halunnut tulla nimetyksi.
Tällaisista jutuista ei saa rahaa, ei kunniaa, eikä niitä voiteta helposti.
Ei mitenkään lupaava alku nuorelle asianajajalle.
Hänen täytyy uskoa asiakkaaseen halutakseen voittaa. Tämä ei uskonut.
Tietenkään hän ei uskonut.
Kuka hemmetissä uskoisi?
Paitsi ehkä jonkun äiti, tai vastaava.
Hei kuulkaa. Tiedättekö mitä kello on? Vauhtia.
Anteeksi. Olen tehnyt muistiinpanoja
ja haluaisin myös sanoa jotain.
Olen kuunnellut tarkasti kaiken ja...
minusta tuntuu, että tällä miehellä on joitain hyviä ehdotuksia.
Oikeudessa nähdyn perusteella poika näyttää syylliseltä.
- Mutta ehkä jos tutkimme asiaa tarkemmin... - Jatka jo.
Haluaisin kysyä erään kysymyksen.
Jos oletamme, että poika todella tappoi isänsä.
Ja tämä tapahtui 10 yli 12.
Miten poliisi pidätti hänet?
Hän tuli takaisin kotiin... kello kolme tai niillä nurkin
ja kaksi etsivää pidätti hänet kerrostalon käytävässä.
Kysymykseni on tämä: jos hän todella tappoi isänsä
miksi hän tuli takaisin kolme tuntia myöhemmin?
Eikö hän pelännyt kiinni jäämistä?
Hän tuli hakemaan veistä. Ei ole mukavaa jos veitsi jää törröttämään ihmiseen.
Jep, varsinkin sukulaiseen.
Ei minusta tuossa ole mitään hauskaa.
Poika tiesi, että veitsi tunnistettaisiin.
- Hänen oli saatava se ennen poliisia. - Jos hän tiesi että veitsi tunnistetaan
miksi hän jätti sen sinne alun pitäen?
Voimme olettaa, että poika isän tapettuaan juoksi ulos paniikissa.
Hän rauhoittui ja tajusi, että oli jättänyt veitsen asunnolle.
Tämä riippuu siitä, miten ymmärrätte paniikin.
Hän oli tarpeeksi rauhallinen pyyhkiäkseen sormenjäljet veitsestä.
Missä hänen paniikkinsa alkoi ja missä se loppui?
Sinä äänestit syyllistä. Kummalla puolella olet?
En usko että minun on oltava järkkymättä kummallakaan puolella.
- Kysyn vain kysymyksiä. - Tämä on vain jossittelua, mutta...
jos olisin puukottanut jonkun, palaisin hakemaan veitsen.
Hän ei arvellut kenenkään nähneen poistumistaan paikalta
ja että ruumis löytyisi vasta seuraavana päivänä.
Oli keskiyö. Hän luuli että se löytyisi seuraavana päivänä.
Anteeksi, mutta tämä on koko asian ydin.
Kadun toisella puolella oleva nainen sanoi nähneensä tapon
hetki sen jälkeen kun juna oli mennyt rakennusten ohi -
hän kirkaisi, ja soitti sitten poliisille.
Pojan on täytynyt kuulla kirkaisu.
Joten hän tiesi, että joku jossain näki tapauksen.
En usko että hän olisi tullut takaisin.
Kaksi asiaa. Yksi: hän ei ehkä kuullut kirkaisua. Ehkä se ei ollut kova.
Kaksi: jos hän kuulikin sen, hän ei ehkä tajunnut että se liittyi tappoon.
Hän asui alueella, jossa huutaminen on jokapäiväistä.
- Siinä on vastauksesi. - Ehkä. Ehkä poika tappoi isänsä.
Ei kuullut kirkaisua, juoksi ulos paniikissa
rauhoittui myöhemmin ja tuli hakemaan veistä, silläkin uhalla että jäisi kiinni.
Ehkä kaikki tuo tapahtui, ehkä ei.
Kaikki tämä epäilys panee miettimään, oliko hän siellä lainkaan tapon aikana.
Mitä tarkoitat? Eikö vanhus nähnyt hänen juokseva ulos talosta?
Hän vääntelee tosiasioita.
Näkikö vanhus pojan juoksevan ulos talosta kello 12.10?
- No, näkikö hän vai ei? - Hän sanoo nähneensä.
Sanoo nähneensä? Veljet, uskotteko tuon?
- Todistajat voivat erehtyä. - Niin voivat, kun haluat heidän erehtyvän!
- Tai hän haluaa sitä! - Alentakaa äänenne.
Ehkä täällä täytyykin vähän huutaa. Nämä argumentit sinkoilevat joka suunnalle.
Kuuli kirkaisun, ei kuullut siitä - mitä eroa niillä on?
Puhut pienistä yksityiskohdista ja unohdat tärkeän.
- Haluan toisen äänestyksen. - Minun puheenvuoroni.
Toista äänestystä pyydetty.
Mene paikoillesi.
En ole koskaan nähnyt näin kamalaa ajan tuhlausta.
Se tapahtuu hetkessä.
OK, on kai nopeinta jos äänestämme pojan syyttömyydestä.
Kaikki ne, joiden mielestä poika on syytön, nostakoon kätensä.
Tilanne on vielä sama. Yksi, kaksi, kolme syytöntä. Yhdeksän syyllistä.
Voimme soittaa suuta täällä ensi tiistaihin. Mihin se meidät johtaa?
Anteeksi. Äänestän syytöntä.
Mitä tarkoitat? Olemme näköjään kaikki tulossa hulluksi.
Poika on syyllinen. Miksi et kuuntele tosiasioita?
Sano heille, jooko? Tämä ei ole enää hauskaa.
Äänestystulos on nyt kahdeksan neljä syyllisen hyväksi.
Mistä tässä on kysymys? Huono- osainen lähimmäinen -kampanjastako?
Sano miksi muutit mielesi. Anna minulle syy.
Ei minun tarvitse puolustella. Mielessäni on vain perusteltuja epäilyjä.
Perusteltuja epäilyjäkö? Nuo ovat vain sanoja.
Poika jonka sanot olevan syytön nähtiin puukottamassa isäänsä.
- Miten selität sen, epäilijä? - Tuo ei ole sama veitsi, etkö muista?
- Vai niin, hienoa. - Kuule, tämä on täysin hullua.
Tarkoitan, että mihin voimme enää uskoa? Keksit tarinoita yhtenään.
Jos tällainen kaveri sanoisi sinulle että musta on valkoinen
uskoisit...
Kuule. Entä vanhus?
Onko meidän muka uskottava, että hän ei nähnyt pojan juoksevan alas portaita
15 sekuntia tapon jälkeen? Sanooko hän niin vain tunteakseen itsensä tärkeäksi?
- Onko tässä mitään järkeä? - Hetkinen.
Baltimoren kukko kiekuu taas.
- Ja kaikki ympärillä tutisevat. - Odottakaa hetki.
- Sanoiko vanhus juosseensa ovelle? - Mitä väliä sillä on?
- Hän pääsi sinne lopuksi, eikö vaan? - Hän taisi sanoa juosseensa.
En muista, mutta en ymmärrä kuinka hän olisi voinut juosta.
Hän sanoi että meni makuunhuoneesta etuovelle. Eikö se riitä?
- Missä makuuhuone oli? - Käytävässä.
- Etkö muista sitä? - En.
- Haluan nähdä asunnon pohjakaavan. - Otammeko uusiksi oikeudenkäynnin?
Olet ainoa joka haluaa nähdä todistusaineistoa.
- Minäkin haluan nähdä sen - Minä haluan lopettaa ajan tuhlauksen.
Jos aiomme taas madella läpi ruumiin löytymiseen kuuluvan aineiston...
Emme, mutta haluan tietää miten vanhus, joka laahaa halvaantunutta jalkaansa
pääsee makuuhuoneestaan etuovelle 15 sekunnissa.
- Hän sanoi 20. - Hän sanoi 15.
- 20. Miksi yrität väärentää asioita? - Hän sanoi 15.
Miten hän tiesi kuinka pitkä aika 15 sekuntia on? Se on vaikea arvata.
Hän sanoi 15 sekuntia. Hän oli varma asiasta.
Hän on vanhus. Hänen muistinsa heittää.
Miten hän voi muistaa varmasti mitään?
En ymmärrä mitä yrität todistaa. Mies sanoi nähneensä pojan juoksevan ulos.
Katsotaan puoltavatko tosiasiat hänen sanomisiaan. Kun ruumis putosi lattialle
hän sanoi kuulleensa askelten yläkerrassa juoksevan etuovelle.
Hän kuuli yläkerran oven avautuvan, askeleiden laskeutuvan portaita.
Hän sanoo menneensä heti ovelle. Jos murhamies juoksi välittömästi...
- Ehkä hän ei juossut. - Vanhus sanoo hänen juosseen.
Hiustenhalkojien järjestö olisi omiaan sinulle.
Miksi et lopeta letkauksiasi?
Ystäväni, kolmen dollarin tähden, sinun täytyy kuunnella ne kaikki.
Asunto on tässä. Vanhuksen asunto alapuolella on täysin samanlainen.
Junarata, makuuhuone, olohuone, keittiö, kylpyhuone, käytävä, portaat.
Vanhus oli täällä makuuhuoneessaan.
Hän sanoo että meni ovelle, sieltä käytävän päähän, avasi ulko-oven
juuri ajoissa nähdäkseen pojan juoksevan alas portaita. Olenko oikeassa?
Niin siinä tapahtui, luoja ties kuinka monennen kerran.
- 15 sekuntia sen jälkeen kun ruumis putosi lattialle. - Aivan niin.
No katsotaan. Matkaa oli...
3.5 metriä sängystä ovelle. Käytävä on kolmetoista metriä pitkä.
Hänen olisi pitänyt kävellä 3.5 metriä, avata makuuhuoneen ovi,
kävellä kolmetoista metriä ja avata etuovi, kaikki tämä 15 sekunnissa.
- Olisiko hän voinut tehdä sen? - Olisi.
Hän kävelee hitaasti. Hänet piti auttaa todistajanaitioon.
- Saat sen kuulostamaan pitkältä matkalta. - Se olikin, halvaantuneelle.
- Mitä teet? - Yritän sitä itse.
Mitä tarkoitat? Miksi ei pojan asianajaja ottanut tätä käsiteltäväksi?
- Ehkä hän ei vain tullut ajatelleeksi. - Onko hän idiootti? Tämähän on selvää.
- Ajattelitko sinä sitä itse? - Se on yhdentekevää. Asiaa ei käsitelty
ehkä siksi, että sen pelättiin haittaavan pojan puolustusta.
Tai siksi, että se oltaisiin katsottu turvattoman vanhuksen kiusaamiseksi.
Valamiehet eivät pidä tuollaisesta joten asianajajat välttävät sitä.
- Millainen pummi hän oikein on? - Juuri sitä minäkin kysyn.
Antakaa minulle tuo tuoli. Nuo kaksi tuolia vastaavat vanhuksen sänkyä.
Mittasin 3.5 metriä. Tämä on makuuhuoneen ovi.
Tuo on hullua. Ei tuollaista tilannetta voi luoda jälkikäteen.
Käytävä on kolmetoista metriä pitkä. Mittaan sen tuosta seinästä ja takaisin.
Tämä on järjetöntä. Miksi tuhlaat kaikkien aikaa?
Sinun mukaasi se kestää vain 15 sekuntia. On meillä sen verran aikaa.
Lopettakaa jo.
OK. OK, OK, syyllinen.
Jep.
Voitko seistä siellä ja merkitä ulko- oven? Muista, että siinä oli ketju.
- Onko kenelläkään sekuntiviisaria kellossa? - Minulla on.
Jalan tömistys on putoava ruumis. Voitte ajoittaa minut siitä hetkestä.
- Mitä teemme, pelaammeko arvausleikkiä? - Mitä odotamme?
Odotan, kunnes sekuntiviisari näyttää 60.
Tule jo, jouduta askeleita. Hän voi kävellä kaksi kertaa nopeammin.
Jos haluatte minun kävelevän nopeammin, kävelen.
- Lukko. Ovi. Seis. - Selvä.
Kauanko meni?
Täsmälleen... 41 sekuntia.
Niin uskon tapahtuneen. Vanhus kuuli tappelun aiemmin illalla.
Sängystään hän kuuli ruumiin putoamisen
naisen kirkaisun, meni etuovelle niin äkkiä kuin pystyi
kuuli jonkun juoksevan, ja oletti että se oli poika.
- Tuo on mahdollista. - Mahdollista?
Voi veljet, olen nähnyt kaikenlaista vilpinkiä elämäni aikana
mutta tämä esitys on siitä parhaasta päästä.
Tulette tänne sydämet verta vuotaen, puolustatte slummilapsia ja epäreiluutta.
Kuulette satuja. Alatte kuunnella meedioita.
Minua ei huiputeta. Olen saanut tarpeekseni.
Mikä teillä on vikana? Tiedätte kaikki, että hän on syyllinen ja saa maksaa sen!
- Hän luiskahtaa sormiemme lomitse. - Luiskahtaa sormiemme lomitse?
- Sinäkö hänen mestaajansa oletkin? - Yksi niistä.
- Ehkä haluaisit käynnistää sähkötuolin. - Tälle pojalle teen sen mielelläni.
Minä säälin sinua. Millainen ihminen käynnistäisi sähkötuolin!
Alusta asti olet käyttäytynyt kuin itseoikeutettu kostaja.
Haluat pojan kuolevan siksi koska sinä haluat sitä, ei tosiasioihin perustuen.
- Olet sadisti. - Sinä...
Päästäkää minut irti! Tapan hänet! Tapan hänet!
Et kai tosissaan tarkoita tuota?
- Mikä hätänä? Kuulin meteliä. - Ei, kaikki on kunnossa.
Oli vain... vähän riitaa ystävien kesken. Emme tarvitse pohjapiirustusta enää.
Voitte ottaa sen jos haluatte. Olkaa hyvä.
Mitä tuijotatte?
- Jonkun on taas aloitettava. - Anteeksi...
Mitä sinä siinä anteeksi pyytelet?
Samasta syystä kuin sinä olet töykeä. Se riippuu kasvatuksesta.
Tämä riitely... Emme ole täällä riitelemässä.
Meillä on vastuu.
Tämä on aina mielestäni ollut demokratian hienoimpia puolia.
Että meidät...
Mikä se sana taas onkaan?
Kutsutaan. Että meidät postitse kutsutaan tänne
päättämään jonkun meille tuntemattoman syyllisyydestä tai syyttömyydestä.
Meillä ei ole mitään voitettavaa eikä hävittävää tekemämme päätöksen vuoksi.
Tämä on yksi syy miksi olemme vahvoja.
Meidän pitäisi välttää... henkilökohtaisuuksia.
Jos ei muilla ole ideoita, minulla saattaa olla hyvä.
Heitän sen muiden arvioitavaksi ja katson onko siitä mihinkään.
- Onko siitä mihinkään? - Jep. Poika...
Katsokaa miten pimeä ulkona on. Siellä tulee myrsky.
Jestas, miten kuuma.
- Anteeksi, mutta... etkö sinä hikoile? - En.
Kuulkaa. Minä... ajattelin että...
Ehkä... meidän pitäisi äänestää uudelleen.
Hienoa. Voimme sen jälkeen tanssia ja nauttia virvokkeita.
- Herra puhemies? - No, se sopii.
Vastustaako kukaan äänestystä? Hei, lopeta tuo.
- Anteeksi. - Minusta äänestyksen tulee olla avoin.
Äänestää avoimesti. Nähdä kumpaan leiriin kuulumme.
Tuo kuulostaa reilulta. Vastustaako kukaan?
Selvä. Minä sanon ääneen valamiesnumeronne. Yksi?
Se olen minä itse. Äänestän syyllistä. Kaksi?
Syytön.
Kolme?
Syyllinen.
Neljä?
Syyllinen.
Viisi?
Syytön.
Kuusi?
Syytön.
Seitsemän?
Syyllinen.
Kahdeksan?
Syytön.
- Yhdeksän? - Syytön.
- Kymmenen? - Syyllinen.
Yksitoista?
Syytön.
Kaksitoista?
Kaksitoista!
Syyllinen.
Äänet menivät tasan.
Ja menemme lisäajalle.
Kuusi kuusi! Jotkut teistä ovat täysin tärähtäneitä.
Tuollainen poika!
En usko että sillä on asian kanssa mitään tekemistä.
- Tosiasiat ratkaisevat lopputuloksen. - Älä puhu paskaa!
Alan väsyä tosiasioihin. Vääntelet ja kääntelet niitä loputtomiin.
Juuri sitä tämä herrasmies tässä on yrittänyt sanoa.
Tarkoitan, että kiljut kurkku suorana...
Olisinpa muutamaa vuotta nuorempi. Tuo mies käy hermo...
- Onpa täällä kuuma. - Haluatteko vettä?
Ei, ei. Kiitos. Kiitos.
- Kohta sataa. - Miten tiedät sen, luopio?
- Miksi muutit mielesi? - Aloin tuntea perusteltuja epäilyjä.
- Teillä ei ole toivoakaan voittaa. - Minä olen optimistinen.
- Moni yksityiskohta on tarkastamatta. - No, onnea.
Kuule. Olet ihan kuin muutkin. Mietit liikaa, sekoitat asioita.
- Tiedätkö mitä tarkoitan? - Sinulla ei ole oikeutta...
Rääväsuu.
Siinä vasta rankkasade.
Tämä muistuttaa minua viime vuoden myrskystä...
Oliko se marraskuuta? En tiedä. Niillä nurkin.
Se oli aikamoinen myräkkä. Olin keskellä peliä.
Olimme häviöllä 7-6. Saimme juuri pallon haltuumme, taklasimme.
Menimme suoraan kohti, leikkasimme läpi, suoraa kohti, pääsimme aivan läpi...
Ja...
Joukkueessamme oli poika - Slattery.
Siinä vasta sonni. Todellinen voimamies.
Olisipa toinen hänenlaisensa. Unohdin sanoa teille.
Olen apulaisvalmentaja Andrew J McCorklen lukiossa.
Se on Queensissa.
Ja joukkueeni alkaa kivuta ylöspäin mukavasti.
Vastapuolen puolustuslinja alkoi juuri... rakoilemaan.
Ja sitten alkoi mättää vettä kissojen ja koirien kanssa, juuri niin kuin nyt.
lhan siitä vaan... loiskis! Kaatamalla.
Arvaa oliko se kiduttavaa?
Minä melkein... itkin. Emme... voineet tehdä mitään.
No...
Hei, mikä tässä tuulettimessa on vikana? Miten...
Se oli kytkettynä valokatkaisimeen.
No nyt alkoi Lyyti kirjoittaa.
Jep.
Veljet, tuo helpottaa.
Hei! Kaksi pistettä.
Käyttekö te koskaan Madison Square Gardenissa?
Tuo oli hemmetin typerästi tehty.
Voi anteeksi. Minä...
Pelleilin vaan.
Anteeksi.
Tasoissa ollaan. Aika uskomatonta, eikö vaan?
Kyllä.
Muistatko äsken... kun tuo pitkä tyyppi yritti saada minut lankaan?
Se ei todista mitään. Olen melko... innostuvaa tyyppiä.
Mikä oikeus hänellä on kutsua minua yleiseksi kostajaksi, sadistiksi?
Ei kukaan täysijärkinen ihminen uskoisi häntä.
Hän vain yritti saada minut lankaan.
Hän onnistui siinä erinomaisesti.
Olemme umpikujassa.
Voisimme sanoa, ettemme päässeet yksimielisyyteen.
- Tätä ei kannata pitkittää. - Olen samaa mieltä.
Annetaan toisten kahdentoista päättää pojan kohtalo.
Tuomari ei hyväksy sitä. Emme ole olleet täällä tarpeeksi kauan.
- No, otetaan siitä selvää. - En kannata tuota.
Toinen valamiehistö tuomitsisi pojan siltä istuimelta.
Emme pääse yksimielisyyteen. Kukaan ei halua muuttaa mieltään.
- Eikö sinulla ole perusteltuja epäilyjä? - Ei.
Ehkä et ymmärrä täydellisesti sanontaa "ilman perusteltuja epäilyjä".
Mitä tarkoitat, en ymmärrä?
Jo on aikoihin eletty? Nämä ovat kaikki samanlaisia.
Tulevat tänne, ja ennenkuin ehtivät hengähtää
ovat jo sanomassa miten meidän pitäisi elää elämäämme.
- Veljet, onpa ylimielinen tyyppi! - Hei, älä hermostu.
Lopettakaa riitelynne edes pariksi minuutiksi.
Onko kenelläkään mitään hyödyllistä sanottavaa?
Minä haluaisin käydä läpi jotain, jos teille sopii.
Syyttäjä piti tärkeänä sitä, että vaikka poika väitti
olleensa murhahetkellä elokuvissa
hän ei muistanut elokuvien nimiä eikä niiden näyttelijöitä.
- Tämä herra otti asian esille. - Aivan oikein.
Se on pojan ainut alibi, eikä hän pystynyt todistamaan sitä mitenkään.
Jos olisit itse poika, muistaisitko yksityiskohtia
jouduttuasi isäsi pahoinpitelemäksi?
Kyllä, jos minulla olisi tarpeeksi tärkeää muistettavaa.
Poika ei muistanut yksityiskohtia, koska hän ei ollut siellä.
Poliisilausunnon mukaan poikaa kuulusteltiin keittiössä
samalla kun hänen isänsä makasi makuuhuoneen lattialla kuolleena.
Muistaisitko sinä tuossa tilassa yksityiskohtia?
- Muistaisin. - Stressaantuneessa tilassa?
- Stressaantuneessa tilassakin. - Hän muisti ne virheettä oikeudessa.
Kyllä. Hänen asianajajansa muistutti meitä siitä.
Hänellä oli ennen oikeudenkäyntiä kolme kuukautta aikaa oppia ne.
Asianajaja saa helposti selville elokuvateatterin ohjelmiston.
Heti murhan jälkeen antamassaan lausunnossa
poika ei muistanut mitään elokuvista, oli hän sitten stressaantunut tai ei.
- Haluaisin kysyä sinulta kysymyksen. - Kysy kaikessa rauhassa.
- Missä olit eilen illalla? - Olin kotona.
- Entä edellisenä iltana? - Mistä on kysymys?
Se on OK. Läksin töistä klo 20.30 ja menin suoraan kotiin nukkumaan.
- Entä edellisenä iltana? - Se oli... tiistai-ilta.
- Bridge turnamentti. Pelaan bridgeä. - Maanantai-iltana?
Herätä minut kuun pääsette uudenvuoden aattoon 1954.
Maanantai-iltanako? Maanantai-iltana... vaimoni ja minä kävimme elokuvissa.
- Mitä katsoitte? - Purppuranpunaisen ympyrän. Jännärin.
- Mikä oli kakkosleffa? - Se oli...
Sanon kohta. Se oli...
Uskomaton rouva...
En muista nimeä.
Rouva Bainbridge. Uskomaton rouva Bainbridge.
Minä näin sen. Elokuvan nimi on Hämmästyttävä rouva Bainbridge.
Kyllä. Hämmästyttävä rouva Bainbridge.
Kuka näytteli kyseisessä elokuvassa?
Barbara... Long, luulisin.
Tumma, erittäin kaunis tyttö.
- Ling tai Long. Vähän sinne päin. - Kuka muu?
En ollut kuullut heistä ennen.
Se oli halpa B-luokan leffa, jossa oli tuntematon...
Etkä sinä edes ollut stressaantunut, vai olitko?
En.
En ollut.
- Taidatte ymmärtää mitä ajan takaa. - Selvästi.
Voit puhua vaikka tuomiopäivään asti, mutta poika on syyllinen.
Ymmärrätkö?
- Onko kurkkupastilleja vielä? - Ne ovat kaikki lopussa.
Voi veljet, katsokaa tuota sadetta. Taisi mennä pelit pipariksi.
Se on vain sadekuuro.
Sitä paitsi, pelialue on katettu.
Hei, saisinko nähdä sen veitsen toistamiseen?
No, meillä on vielä kuusi kuusi tilanne. Onko ehdotuksia?
- Kello on 18.05. Mennään syömään. - Voisimmeko odottaa seitsemään?
Sopii minulle.
Haluaisin sanoa jotain. Se on vaivannut minua
ja kun tunnumme olevan umpikujassa...
Oli puhetta veitsen aiheuttamasta haavasta ja miten se syntyi.
- Sen alaviistoasennosta. - Älä aloita taas tuota.
- Se on käyty jo läpi useaan kertaan. - Tiedän, mutta en usko siihen.
Poika on 1.65 metriä pitkä. Hänen isänsä oli 1.85 metrinen.
Siinä on 20 sentin ero.
On vaikea puukottaa rintaan itseään pitempää henkilöä.
Saanko tuon.
Esittelen sen teille. Voisiko joku seistä.
Katsokaa - en halua toistaa esitystä.
Teen itseni 20 senttiä lyhyemmäksi.
- OK, tämä sopii. Ehkä vähän lisää. - OK, vähän lisää.
No niin... kukaan ei loukkaannu.
- Eikö niin? - Selvä. Kukaan ei loukkaannu.
Tällä tavalla puukottaisin miestä, joka on pitempi kuin minä.
Katsokaa kulmaa. Alas ja sisään.
Ja se tapahtui tällä tavalla. Sanokaa jos olen väärässä.
- Alas ja sisään. Ei epäilystä. - Hetkinen.
Saanko tuon?
Hitto, vihaan näitä.
- Oletko ikinä nähnyt puukkotappelun? - En.
Onko kukaan muu nähnyt puukkotappelua?
Minä olen. Tien toisella puolella, takapihalla.
Linkkuveitset kuuluvat asuinympäristööni.
lhme, että en ole ennen ajatellut sitä. Kai semmoisen mieluummin unohtaa.
- Miten linkkuveistä käytetään? - Sitä ei ikinä käytettäisi noin.
Katso, kädestä toiseen vieminen vie liian kauan.
Se tehdään näin. Alakautta.
Kuka tahansa linkkuveistä käyttänyt tekisi sen ainoastaan näin.
- Oletko varma? - Olen.
- Siksi ne avautuvat näin. - Poika tunsi veitset melko hyvin?
Luuletko, että hän olisi pystynyt saamaan aikaan isän tappaneen haavan?
Ei. Ei käsiteltyään teräaseita koko ikänsä.
- Hän olisi lyönyt alakautta. - Miten tiedät sen?
- Olitko siellä kun mies tapettiin? - En. Mutta ei ollut kukaan muukaan.
Miksi syötät meille sitten tätä palturia? En usko siihen.
Ette voi päätellä, millaisen haavan hän olisi saanut aikaan
vain sen perusteella, että hän osasi käyttää veistä.
- Mitä arvelet? - En tiedä.
- Mitä tarkoitat, et tiedä? - En tiedä.
- Entä sinä? - En tiedä muista
mutta minä alan kyllästyä tähän leuanvääntöön. Se on hyödytöntä.
Kai jonkun on tehtävä jotain sen hyväksi. Vaihdan ääneni syyttömään.
- Sinä teet mitä? - Kuulit oikein. Olen saanut tarpeekseni.
- Mitä tarkoitat, saanut tarpeeksesi? - Kuule, pidä vain huoli itsestäsi.
- Tiedätkö mitä? - Hän on oikeassa.
Tuo ei riitä vastaukseksi.
Millainen mies oikein olet?
Olet istunut täällä ja äänestänyt syyllisen puolesta kuten kaikki muut
koska taskussasi on baseball- liput, jotka pitäisi käyttää.
Nyt haluat muuttaa mielesi, koska olet kyllästynyt leuanvääntöön?
- Kuule, kaveri... - Kuka sanoi, että sinulla on oikeus
leikkiä tuolla lailla miehen elämän kanssa? Etkö välitä...
Hetkinen. Minulle ei puhuta noin.
Minä voin puhua sinulle miten lystään. Jos haluat äänestää syytöntä
tee se siksi, että olet vakuuttunut syyttömyydestä, ei siksi että väsyt.
Ja jos arvelet hänen olevan syyllinen, äänestä niin.
Vai eikö sinulla ole luonnetta tehdä sitä, mikä on oikein?
- Kuule... - Syyllinen vai syytön?
- Sanoin jo. Syytön. - Miksi?
- Kuule, ei minun tarvitse... - Kyllä, tarvitsee. Miksi?
Minusta... minusta hän on syytön.
- Haluan uuden äänestyksen. - OK, toinen äänestys vaadittu.
Nopein tapa on kädennosto. Vastustaako kukaan?
OK, kaikki syyttömän kannalla olevat, käsi ylös.
Yksi, kaksi, kolme,
neljä, viisi, kuusi, seitsemän...
Kahdeksan.
Yhdeksän.
Kaikki syyllisen kannalla olevat, käsi ylös.
Yksi, kaksi, kolme.
Äänet jakautuvat yhdeksän kolme vapauttamisen puolesta.
En ymmärrä teitä. Kaikki nämä pienet yksityiskohdat joita tuotte esiin
ne eivät merkitse mitään! Te näitte pojan kuten minäkin.
Ette kai usko tekaistua tarinaa veitsen kadottamisesta
ja elokuvissa käynnistä?
Tiedätte miten nämä ihmiset valehtelevat. Se on synnynnäistä.
No, mitä väliä sillä on? Ei teille tarvitse sanoa. He eivät tiedä totuutta.
Eivätkä he välttämättä tarvitse erikoista syytä tappaa jonkun.
He juopottelevat. Ovat kaikki juoppoja, kaikki.
Ja arvatkaa mitä. Bang! Joku makaa ojassa.
Kukaan ei syytä heitä. He ovat luonnostaan sellaisia.
Tiedätkö mitä tarkoitan? Väkivaltaisia. Minne menet?
lhmishenki ei merkitse heille yhtä paljon kuin meille.
He juopottelevat ja tappelevat kaiken aikaa
ja jos joku kuolee, niin sitten kuolee! He eivät välitä!
Tietty, on heissä hyviäkin. Myönnän sen.
Tunsin kerran pariskunnan jotka olivat OK, mutta se on poikkeus.
Useimmilla heistä ei tunnu olevan tunteita. He tekevät mitä vaan.
Mitä täällä tapahtuu?
Yritän selittää teille. Teette ison virheen.
Poika valehtelee. Tiedän sen. Tiedän kaiken heistä.
Kuunnelkaa minua. He ovat pahoja.
Heidän joukossaan ei ole yhtään hyvää.
Katsokaa, mitä täällä tapahtuu?
Kerron teille mielipiteeni, ja te...
Kuunnelkaa minua.
Minä... Me olemme... me olemme...
Tämä syytetty poika. Hänenlaisensa. Ettekö tunne heitä?
He ovat vaarallisia... vaarallisia.
Nämä ihmiset ovat vaarallisia.
He ovat... villejä.
Kuunnelkaa minua. Kuunnelkaa minua.
Olen tehnyt sen. Istu alas äläkä avaa suutasi enää.
Joskus... sanon teille.
On vaikea pitää ennakkoluulot keskustelun ulkopuolella.
Kun ennakkoluulot pulpahtavat pinnalle, ne peittävät totuuden.
En tiedä mikä totuus on tässä tapauksessa.
Kukaan ei kai koskaan saa tietää sitä.
Yhdeksän meistä nyt tuntuu uskovan syytetyn syyttömyyteen.
Mutta leikimme mahdollisuuksilla. Voimme olla väärässä.
Saatamme yritämme vapauttaa syyllisen miehen. En tiedä.
Kukaan ei tiedä. Mutta meillä on perusteltuja epäilyjä.
Ja se on arvokasta oikeuslaitoksessamme.
Miestä ei saa julistaa syylliseksi, ellei olla täysin varmoja asiasta.
Me yhdeksän emme ymmärrä miten te kolme vielä olette niin varmoja siitä.
- Ehkä voitte kertoa sen meille. - Yritän.
Olet tuonut esiin tärkeitä seikkoja, mutta uskon vieläkin pojan syyllisyyteen.
Minulla on kaksi syytä. Yksi: vasta- päätä asuvan naisen todistusaineisto.
Nainen näki kun murha suoritettiin.
Se oli tärkein todistajanlausunto.
Ja kaksi: nainen kertoi puukotuksesta
ja sanoi nähneensä pojan nostavan kätensä ilmaan pään yli
ja iskevän veitsen alas isänsä rintaan.
- Hän näki pojan tekevän sen. - Aivan oikein.
Puhutaan hetki tuosta naisesta.
Hän sanoi menneensä nukkumaan noin kello yksitoista sinä iltana.
Hänen sänkynsä on ikkunan ääressä ja hän näki ulos
ja suoraan pojan huoneeseen kadun toisella puolella.
Hän kääntyili vuoteessaan yli tunnin.
Lopulta hän kääntyi ikkunaa kohti, noin 10 yli 12,
ja kun hän katsoi ulos, hän näki tapon ohi kulkeneen junan ikkunoiden läpi.
Hän sanoi että valot sammuivat tapon jälkeen
mutta että hän näki pojan selvästi puukottavan isänsä.
Mielestäni tämä todistajan lausunto on vedenpitävä.
- Eli koko juttu riippuu siitä. - Mitä arvelette?
Entä sinä?
En tiedä. Niin paljon todistusaineistoa harkittavana. Tämä on monimutkaista.
En ymmärrä miten voisitte äänestää vapautuksen puolesta.
- Todistusaineistoa ei voi muuttaa. - Pankaa syrjään kaikki tarpeeton.
Nainen näki hänen tekevän sen. Mitä muuta todistusaineistoa tarvitset?
- No, ehkä... - Pidetään äänestys.
OK, on pyydetty toista äänestystä. Onko kukaan sitä vastaan?
Selvä. Minä vaihdan ääneni.
- Hän on syyllinen. - Entä muut? Äänet jakautuvat kahdeksan-neljä.
Miksi tuon yhden lisä-äänen saaminen on sinulle henkilökohtainen saavutus?
OK. Emme saa päätöstä aikaiseksi. Ehdotan, että menemme tuomarin tykö.
Mitä mieltä olette? Haluan kuulla mielipiteitänne.
Sinä olet kaiken alkuunpanija. Mitä mieltä olet itse asiasta?
- Käydään se läpi vielä kerran. - Olemme jo tehneet sen.
Flanellipukuinen poika pomppii edestakaisin kuin tennispallo.
Ei ole mitään järkeä suuttua. Yrität saada tästä jonkunlaista kilpailua.
OK.
Ehkä meidän kannattaisi asettaa jonkinlainen aikaraja.
Jep. Kerran vielä ja sitten päätös.
Kello on... vartin yli kuusi. Joku taisi mainita kello seitsemän.
Voimme silloin alkaa neuvotella siitä, saammeko päätöstä aikaiseksi vai emme.
- Onko sinulla paha olla? - Ei, olo on erinomainen, kiitos.
Sanoin että kello seitsemän olisi sopiva aika...
Kysyin tätä siksi, että hieroit nenääsi aivan kuin...
Anteeksi keskeytys.
Mutta teit liikkeen, joka muistutti minua jostain.
- Yritän saada päätöstä aikaan. - No, minusta tämä on tärkeää.
Kiitos. Eli... annatte varmaan minulle anteeksi keskeytykseni
mutta ihmettelin miksi hierotte nenäänne tuolla tavalla?
Odota, voisitko?
Tällä hetkellä puhun vieressäsi istuvalle herralle.
No, miksi hieroit nenääsi tuolla lailla?
Se ei ole kuulu teille. Hieroin sitä, koska se vaivaa minua vähän.
Ai, anteeksi. Se on vain... Onko se lasienne vuoksi?
On. Voimmeko jo siirtyä muihin asioihin?
Lasinne tekivät nuo syvät juovat nenänne kummallekin puolen.
En huomannut tuota ennen. Sen täytyy olla ärsyttävää.
Se on hyvin ärsyttävää.
En tietäisi itse tuosta. En Käytä laseja. Näköni on normaali.
Kuule, voisitko jo lopettaa optiometrisen luentosi.
Naisella, joka todisti oikeudessa nähneensä tapon
oli nuo samat juovat nenän kummallakin puolen.
Voi vimmattu! Tiedättekö, hän on oikeassa.
Antakaa minulle hetkinen... niin lopetan.
En tiedä huomasiko kukaan muu tätä.
Mutta olen mielessäni miettinyt hänen kasvojaan.
Hänellä oli nuo samat juovat. Hän hieroi niitä oikeudessa.
Hän on oikeassa. Nainen teki sitä usein.
Nainen oli noin 45-vuotias.
Mutta teki kaikkensa näyttääkseen 35-vuotiaalta.
Ensimmäinen julkinen esiintyminen. Vahva meikki. Värjätyt hiukset.
Uuden uutukaiset, paljon nuoremmalle tarkoitetut vaatteet.
Ei laseja. Naiset tekevät sitä. Kuvitelkaa hänet mielessänne.
Mitä tarkoitat, ei laseja? Miten tiedät pitikö hän laseja vai ei?
- Vain koska hän hieroi nenäänsä? - Hänellä oli samanlaiset juovat.
- Mitä niistä? Mitä se tarkoittaa? - Alan kyllästyä sinun huutoosi...
Antaa olla. Unohda se.
Hei, kuulkaa, hän on oikeassa. Minäkin näin ne. Olin lähimpänä.
Hänellä oli nuo juovat kummallakin puolen nenää.
Mitä yrität sanoa? Värjätyt hiukset, juovat nenässä. Mitä se tarkoittaa?
Voisivatko jäljet olla minkään muun kuin lasien aiheuttamat?
Ei. Eivät voisi.
Minä en nähnyt juovia.
Minä näin. Outoa, mutta en ajatellut sitä ennen.
Miksi ei asianajaja ottanut sitä puheeksi?
Täällä on 12 ihmistä keskittymässä tapaukseen.
- Yksitoista meistä ei myöskään ajatellut sitä. - Entä syyttäjä?
Oliko se hänen ideansa? Tuoda nainen todistajankorokkeelle ilman laseja?
On naisia, jotka eivät halua pitää laseja koska ne rumentavat?
OK. Hänellä on juovat nenän kummallakin puolella. Se on totta.
Laseistako? Hän ei halunnut pitää niitä talon ulkopuolella
jotta kaikki ihailisivat hänen kauneuttaan.
Mutta kun hän näki pojan tappavan isänsä, hän oli talossa yksin.
Siinä kaikki.
- Pidätkö sinä laseja sängyssä? - En.
Eli voimme olettaa, että hän ei pitänyt laseja sängyssä.
- Miten tiedät sen? - En tiedäkään. Arvaan.
Arvaan myös, että hän ei laittanut niitä päälle kun katsoi ulos ikkunasta.
Hänen todistajanlausunnossaan sanotaan, että tappo tapahtui kun hän katsoi ulos.
Valot sammuivat. Hänellä ei ollut aikaa laittaa laseja päälle.
Siinä on toinen arvaus. Hän todella luuli, että poika tappavan isänsä.
- Hän näki vain epäselvästi. - Miten tiedät, mitä hän näki?
Hän ei tiedä sitä lainkaan? Miten sinä tiedät, millaisia laseja hän piti?
Ehkä ne olivat aurinkolasit! Ehkä hän on kaukonäköinen! Mitä sinä tiedät?
Tiedän vain sen, että naisen näkö on nyt kyseenalaistettu.
Hänen piti tunnistaa henkilö 20 metrin päästä, yöllä, ilman laseja.
Ei ketään voi laittaa sähkötuoliin tuollaisen todistusaineiston turvin.
ÄIkää taas alkako.
- Olisiko nainen voinut tehdä virheen? - Ei.
- Eikö varmasti? - Ei, ei varmasti.
Onko se mahdollista?
Syytön.
Luuletko sinä, että hän on syyllinen?
Minun mielestäni hän on syyllinen.
Entä sinun?
Ei.
Olen varma siitä. Syytön.
- Mikä sinua vaivaa? - Minulla on nyt perusteltuja epäilyjä.
- Äänet jakautuvat yksitoista-yksi. - Entä kaikki muu todistusaineisto?
Entä kaikki muu? Veitsi? Koko helahoito?
Sanoit itse, että voimme unohtaa kaiken muun todistusaineiston.
Mitä teemme nyt?
Olet yksin.
En välitä, vaikka olisinkin yksin. Se on minun perustuslaillinen oikeuteni.
Se on sinun oikeutesi.
No, mitä haluatte? Minusta hän on syyllinen.
- Haluamme kuulla perustelusi. - Annoin ne jo.
Emme ole vakuuttuneita asiasta. Haluamme kuulla ne uudestaan.
Meillä on aikaa loputtomiin.
Kaikki mitä oikeudessa tapahtui viittaa hänen syyllisyyteensä.
Luuletko että olen idiootti tai jotain?
Ota esimerkiksi vanhus, joka asui alakerrassa ja kuuli kaiken.
Tai veitsen kohtalo. He löysivät toisen aivan samanlaisen?
Vanhus näki hänet! Juuri siellä, rapuilla.
Mitä väliä sillä on montako sekuntia siihen kului?
Joka ainut asia. Veitsen putoaminen taskusta.
Et voi todistaa, etteikö hän olisi ehtinyt ovelle.
Voit hyppelehtiä ympäri huonetta, mutta pystytkö todistamaan sen.
Entä juna? Ja elokuvat?
Juttu on tekaistu, olen varma siitä.
Lyön vetoa 5000 dollaria että muistaisin näkemäni elokuvat.
Uskokaa, kaikki tapahtunut on väännelty ja käännelty.
Ne lasit esimerkiksi? Miten tiedät, ettei naisella ollut niitä?
Hän todisti yleisessä rikosoikeuden istunnossa!
Entä pojan huuto?
Minulla on kaikki faktat tiedossa.
Ja...
No, siinä kaikki. Siinä koko juttu.
No?
Sanokaa jotain!
Hemmetin laupiaat samarialaiset.
Ette voi pakottaa minua mihinkään. Olen oikeutettu omiin mielipiteisiini.
Pahuksen lapset... Heidän takiaan raataa ikänsä!
Syyt...
Syytön.
Olemme valmiita.
Hei!
- Mikä sinun nimesi on? - Davis.
Minun on McCardle.
- No, näkemiin. - Näkemiin.
LOPPU
SUOMENNOS: Visiontext Ltd Kirsti Gibbs