12 EDSVURNA MÄN
Bra gjort. Utmärkt.
Gratulerar.
Ni har lyssnat till ett långt och invecklat mål, första gradens mord.
Överlagt mord är det grövsta brottsmålet vi har att göra med.
Ni har lyssnat till vittnesmålen och fått lagen uppläst och uttolkad för er.
Det är nu er plikt att sätta er ner och försöka skilja fakta från fantasi.
En man är död. Ytterligare en mans liv ligger i vågskålen.
Om ni anser att det finns något rimligt tvivel om att han är skyldig -
något rimligt tvivel... då måste ni frikänna honom.
om ni inte har något rimligt tvivel, då är det er plikt
att förklara honom skyldig.
Vad ni än beslutar måste beslutet vara enhälligt.
Om ni förklarar den åklagade skyldig,
kommer jag inte att överlägga straffmildring.
Dödsstraff är i detta fall den enda möjliga domen.
Det vilar ett stort ansvar på era skuldror. Tack, mina herrar.
Reservmedlemmarna i juryn kan gå.
Juryn drar sig nu tillbaka.
- Tuggummi? - Nej tack.
Det går inte att rubba.
Vänta ska jag hjälpa till.
Så där.
Vet ni, jag ringde väderlekstjänsten i morse.
Det kommer att bli den varmaste dagen på året. Och ingen luftkonditionering.
- Vad heter ni, sir? - Å, det är... där är det. Ja.
Tack så mycket. Då, mina herrar. Alla är här.
Om det är något ni vill är jag precis utanför. Det är bara att knacka.
Tack. Ja visste inte att de låser dörren.
Klart de låser dörren, vad trodde ni?
Jag vet inte. Det föll mig aldrig in.
- Vad är de där till för? - Vi kanske vill ha sluten omröstning.
Prima id'e. Vi kan välja honom till senator.
- Vad tyckte ni? - Vet inte. Det var ganska intressant.
- Verkligen? Jag nästan somnade. - Jag har aldrig suttit i nån jury förut.
Jaså, det har jag gjort många gånger.
De där advokaterna bara snackar - till och med i en sån solklar sak som det här.
- Så mycket prat och ingenting! - Ja, de har väl rätt till det.
De har rätt till det. Det är systemet, men...
man borde sätta åt de där slynglarna innan de börjar ställa till problem.
Det skulle spara tid och pengar. Hallå där, kan vi börja?
Ja, kom så sätter vi igång. Vi har säkert mycket annat om oss.
Vi kan börja med en fem minuters paus. Det är en som gått på toaletten.
Ska vi sitta i rad?
lnte vet jag. Jag antar det.
- Ursäkta mig - det här är min plats. - Å, förlåt.
lngen orsak.
Titta, en sån utsikt, va?
Vad tyckte ni om rättegången? Jag menar, jag tyckte den var intressant.
lnga dödpunkter. Hänger ni med?
Vi hade tur som fick ett mord, inte nåt överfall eller nåt inbrott.
Å, de kan vara dödstråkiga!
- Är det där Woolworth-huset? - Ja, det är det.
Konstigt, va? Jag har bott här hela mitt liv och aldrig varit inne där.
Om man måste reda ut all den där skiten, det där med bion.
Ja, och det där med kniven då?
Hur kan man vänta sig att vuxna människor ska tro på det där larvet.
Det är så det är. Man vet vad man har att göra med.
Antagligen.
Signalhornet fungerar - pröva lyktorna.
- Är ni förkyld? - Ja, något så förskräckligt.
Jag kan knappast vidröra näsan. Förstår ni?
Javisst. Jag har just varit förkyld själv.
- Herr ordförande, nu kör vi igång! - Han är fortfarande på toaletten.
Har det hänt nåt? Jag hann inte titta i en tidning i morse.
Jag undrade bara hur det gick på börsen idag.
- Jobbar ni på börsen? - Jag är mäklare.
Jag har budfirma.
Den heter Beck and Call.
Namnet var min frus id'e.
Jag har 37 män under mig. Började med två tomma händer.
Okej, mina herrar. Slå er ner.
Ja, det här kommer inte att ta nån tid. Jag har biljetter till matchen ikväll.
Yanks och Cleveland. Vi har den där killen Modjelewski.
En riktig tjur.
En riktig snitsare med bollen.
Ni gillar väl baseball? Var ska vi sitta?
Jag tänkte vi kunde sitta enligt våra jurynummer.
Ett, två, tre och så vidare runt bordet. Är ni med på det?
- Vad spelar det för roll? - Det är väl praktiskt.
- Då gör vi det. - Vi är tolv. Så går vi runt ett, två...
Vad tyckte ni om åklagaren?
- Hursa? - Ja tyckte han verkade klipsk,
tog upp punkterna i logisk ordning.
- Jag var imponerad. - Jag tycker han gjorde ett utmärkt jobb.
Det var fart på honom också. Riktig fart.
Okej, mina herrar. Kan vi lugna oss lite?
Vi skulle vilja börja.
Ni där vid fönstret.
- Vi skulle vilja börja. - Å, förlåt.
- Hur kunde han döda sin far utan vidare! - Å, vad då, det ser man hela tiden.
Ungarna däruppe är helt förvildade.
Ja, han kanske förtjänade det. Hänger ni med?
- Är alla här? - Gubben är fortfarande därinne.
- Kan ni knacka på hans dörr? - Javisst.
- Håller ni på Yankees? - Nej, Baltimore.
Baltimore?
Det är som att bli slagen över huvet med ett bräckjärn en gång om dan.
Vad har de för folk? Förutom bra planskötare.
- Hallå, vi skulle vilja börja. - Å, ursäkta, mina herrar.
- Det var inte meningen att uppehålla er. - Baltimore?
Så, kan jag få lite uppmärksamhet. Ni kan sköta det här precis som ni vill.
Jag tänker... vet ni, jag tänker inte ställa upp några regler.
Vi kan diskutera först och sedan rösta. Det är ett sätt.
Annars kan vi rösta med detsamma.
Jag tror det är brukligt att hålla en preliminär omröstning.
Ja, vi röstar. Så kan vi kanske komma ut härifrån snart.
Okej. Ni vet naturligtvis att åtalet gäller första gradens mord,
och om vi förklarar den åklagade skyldig skickar vi honom till elektriska stolen.
Det är det straffet som gäller.
- Det tror jag vi vet. - Låt oss se var vi har varandra.
- Okej. Är det någon som inte vill rösta? - Nej, det går bra.
Okej då. Kom ihåg att det måste vara tolv mot noll, åt endera hållet.
Så står det i lagen. Är vi beredda då?
Räck upp handen alla som anser honom skyldig.
En två, tre, fyra, fem, sex, sju,...
åtta, nio, tio, elva.
Okej, det är elva som anser honom skyldig.
Är det någon som anser honom oskyldig?
En. Jaha.
Elva för skyldig, en emot. Då vet vi var vi har varandra.
Jösses, det är alltid en som ska sticka av.
Så vad gör vi nu?
- Pratar, antar jag. - Jösses!
Tror ni verkligen att han är oskyldig?
- Jag vet inte. - Ni satt där i rättssalen med oss andra.
Ni hörde samma saker som vi. Grabben är en farlig mördare.
- Han är arton år. - Gammal nog.
Han stack en kniv i sin egen far. Fyra tum in i bröstet.
Det bevisade de på ett dussin olika sätt i rätten.
- Vill ni jag ska redogöra för dem? - Nej.
- Vad vill ni då? - Jag vill bara prata.
Vad finns det att prata om? Elva män härinne tror han är skyldig.
lngen behövde fundera på det utom ni.
Låt mig fråga er något: tror ni på vad han sa?
- Jag vet inte. Kanske inte. - Så varför röstade ni oskyldig?
Det var 11 röster för skyldig.
Då var det inte lätt att räcka upp handen och sända en grabb att dö utan vidare.
- Vem har sagt att det skulle vara lätt? - lngen.
Bara för att jag bestämde mig snabbt? Jag tror verkligen att killen är skyldig.
Ni kan inte få mig att ändra mig om ni så pratar i hundra år.
Jag försöker inte få er att ändra er.
Men det rör sig om ett människoliv här. Vi kan inte bestämma det på fem minuter.
- Tänk om vi har fel? - Tänk om huset raserat över huvet på mig?
- Allt är tänkbart. - Precis.
Vad gör det för skillnad hur lång tid det tar? Om det tar fem minuter, än sen då?
Vi sätter av en timme. Matchen börjar inte förrän klockan åtta.
- Är det någon som vill yttra sig? - Jag sitter gärna en timme.
- Jag hörde en rolig historia i går... - Det är inte därför vi sitter här.
Nå, säg mig varför vi sitter här då?
Jag vet inte. Kanske för ingenting.
Den här grabben har sparkats omkring hela sitt liv.
Född i slummen - mamman dog när han var nio år.
Bodde på barnhem i ett och ett halvt år,
när hans far satt i fängelse för förfalskning.
Det är ingen bra början.
Han är en vild, arg pojke. Han har aldrig varit något annat. Och vet ni varför?
För att han har blivit slagen över huvet en gång om dan, varje dag.
Han har genomlevat arton usla år. Jag tycker vi är skyldiga honom några ord.
Nehej, vi är inte skyldiga honom nånting. Han fick en rättvis rättegång, eller hur?
Vad tror ni att den rättegången kostar? Han kan vara glad att han fick den.
Vi är vuxna karlar här, allihopa. Vi hörde fakta, eller hur?
lnte kan ni påstå att vi ska tro på grabben, när vi vet hur han är?
Jag har bott bland den där sorten hela livet.
Man kan inte tro på ett ord de säger. Att ljuga, det är medfött hos dem.
- Tror man på det är man helt rudis. - Hallå där...
Tror ni att ni är född med monopol på sanningen?
Vi måste förklara vissa saker här.
- Det är inte söndag. lngen predikan tack. - Vi har ett jobb att utföra.
Rice Pops. Det är en produkt som jag jobbar med på reklambyrån.
''Frukosten med inbyggd studs.''
- Det var jag som hittade på det. - Mycket snilligt.
- Ursäkta, mina herrar. - Förlåt. Jag brukar sitta och rita.
- Då tänker jag klarare. - Vi har ett jobb att utföra.
Det tjänar ingenting till att sitta här för all framtid. Okej.
Kanske ni där nere som inte är överens kan säga oss varför.
Säg hur ni tänker. Vi kanske kan visa er vad ni har fått om bakfoten.
Det kan var en id'e. Det ser ut som om det är vår uppgift att övertyga honom
att han har fel och vi har rätt. Vi kanske kan ta ett par minuter var och...
- Ja, det var bara nåt som kom för mig. - Nej, nej. Det var en bra id'e.
Ska vi gå bordet runt?
Då är det er tur först.
Det är svårt att uttrycka det i ord.
Jag bara tror han är skyldig.
Jag tyckte det var självklart från början, och ingen bevisade motsatsen.
lngen behöver visa motsatsen. Bevisbördan ligger på åklagaren.
Den åklagade behöver inte ens öppna munnen. Det står i författningen.
Ja, jag vet. Vad jag menade var...
Ja,... jag bara tror han är skyldig. Jag menar, nån såg honom göra det.
Okej. Så här tycker jag. Och jag har inga personliga känslor i saken.
Jag vill bara tala om fakta.
För det första.
Den gamla mannen bodde i rummet under där mordet begicks.
Tio minuter över tolv mordnatten hörde han ett högljutt bråk.
Han sa att det lät som slagsmål.
Och han hörde hur pojken ropade ''Jag ska mörda dig.''
En sekund senare hörde han en kropp som slog i golvet.
Sprang till dörren, öppnade den, såg grabben springa nerför trappan och ut.
Ringde efter polisen. De hittade farsgubben med kniven i bröstet.
Rättsläkaren fastställde att döden inträffade omkring midnatt.
Där har vi fakta. Ni kan inte gå emot fakta. Grabben är skyldig.
Jag är lika blödig som folk i allmänhet. Jag vet att han bara är 18.
- Men han måste stå för sina gärningar. - Jag håller med.
- Okej. Är ni klar? - Ja.
Det är helt klart för mig att pojkens version inte är att lita på.
Han sa att han var på bio,
men kunde inte komma ihåg vad filmerna hette eller vem som spelade i dem.
- Precis. - Och ingen såg honom i biografen.
Och kvinnan tvärsöver gatan - hennes vittnesmål är bevis nog.
- Ja precis. Hon såg ju själva mordet. - l tur och ordning, om jag får be.
Ett ögonblick. Här har vi en kvinna...
En kvinna som ligger till sängs. Kan inte sova. Det är kvävande varmt.
Hon ser ut genom fönstret. Och där tvärsöver gatan
ser hon pojken som sticker kniven i sin far.
Klockan är exakt 00.10 . Allt stämmer.
Hon har känt pojken hela hans liv.
Hans fönster är mittöver hennes. På andra sidan om högbanetåget.
Och hon svor att hon såg honom göra det. Genom fönstren på ett tåg som gick förbi.
Tåget hade inga passagerare. Det skulle bara köras in till stan.
Ljusen var släckta, kommer ni ihåg? Och de bevisade i rätten att på natten
kan man se tvärs genom fönstren och se vad som händer på andra sidan.
- Det bevisade de. - Får jag fråga en sak?
Om ni inte tror på pojken, varför tror ni då på kvinnan?
Hon är också ''av den sorten'' eller hur?
- Ni tycker ni är bra smart, va? - Mina herrar - mina herrar.
- Sitt ner! Sitt ner! Sitt ner! - Vad är det han gör sig viktig om?
Se så, vi kommer ingen vart med att slåss.
- Vems tur är det härnäst? - Hans. Nummer fem.
Kan... kan vi hoppa över mig?
Ja... Om ni så vill.
Och ni intill?
Jo, jag - jag vet inte.
Jag blev övertygad redan vid ett tidigt stadium.
Ni förstår, jag letade efter ett motiv.
Det är mycket viktigt, för om vi inte har något motiv, var står vi då?
Vittnesmålet från dem i lägenheten tvärsöver i uppgången,
det var mycket övertygande. Sa de inte nåt om ett slagsmål, ett gräl,
ett gräl mellan pappan och sonen omkring klockan sju den kvällen?
- Ja, jag kan ha fel, men ... - Det var klockan åtta, inte sju.
De hörde ett gräl. Sen hörde de pappan slå pojken två gånger.
Till slut såg de pojken som var arg och sprang ut ur huset. Vad bevisar det?
Det bevisar ingenting. Det är bara del av bilden.
Ni sa att det gav ett motiv. Och åklagaren sa samma sak.
Det var inte nåt särskilt starkt motiv.
Pojken har fått stryk så många gånger i sitt liv ...
att våld är något normalt för honom.
Jag kan inte se hur två örfilar kan få honom att begå mord.
Det kan ha varit droppen. Alla har vi en gräns.
Något annat?
- Nej. - Okej. Och ni?
Jag vet inte. Det har redan sagts, alltihop.
Ni kan prata i evigheter. Det är fortfarande samma sak.
Killen är ett hopplöst fall. Han har redan ett brottsligt förflutet.
Han har varit uppe i barnrätten: hade kastat sten på en lärare.
När han var femton år placerades han på ungdomsvårdsskola: bilstöld.
Han har häktats för rån. Togs in två gånger efter knivslagsmål.
De säger att han är en riktig överdängare med kniv. En lovande yngling.
Sedan han var fem år har hans far klått honom regelbundet. Med knytnävarna.
Skulle jag också göra. En sån där slyngel?
Ungdomar - det är så de är nuförtiden.
När jag var liten sa jag ''sir'' till min far.
Just det. Har ni hört någon säga det till sin far nuförtiden?
Pappor tycker inte det är så viktigt längre.
- Har ni barn? - Tre.
Jag har en grabb.
Han är 22 år.
När han var nio år smet han från ett slagsmål.
Jag såg det. Jag skämdes så jag nästan spydde.
Jag sa ''Jag ska göra karl av dig om jag så måste knäcka dig.''
Ja, jag gjorde karl av honom.
När han var 16 år råkade vi i slagsmål.
Han gav mig en sving på käken. Han var storväxt.
Jag har inte sett honom på två år.
Ungar.
Man sliter livet ur sig för dem...
- Ja, ska vi sätta igång? - Jag tror att vi har tappat bort nåt här.
Pojken är ett skilsmässobarn, uppväxt i ett slumkvarter.
Men vi är här för att avgöra om han är skyldig eller oskyldig,
lnte gå in på orsakerna till varför han blev som han blev.
Slummen är en grogrund för brottslighet.
Det är ingen hemlighet att barn som växer upp i slummen är ett hot mot samhället.
Precis. Ungarna som kryper fram ur de där ställena är bara ohyra.
- Jag vill inte ha nåt med dem att göra. - Jag har levat i slummen hela mitt liv.
- Vänta lite. - Snälla...
Jag lekte på bakgårdar som var fulla med skräp.
- Ni kanske känner det på lukten på mig. - Nej nu...
Fan, det var inget personligt.
Hör ni, han menade inte er. Vi får inte vara så känsliga.
Den här känsligheten kan jag förstå.
Okej. Låt oss sluta gräla. Det är slöseri med tid.
Det är er tur där nere. Sätt igång.
Jag väntande mig inte att komma på tur. Jag trodde att ni skulle övertyga mig.
- Ja, så var det. - Han har rätt.
Det är han som håller oss kvar här. Låt oss höra vad han har att säga.
Nej, vi sa att vi skulle göra det på ett visst sätt. Det borde hålla oss till.
Å, var inte sån barnunge!
- Vad menar ni? - Vad tror ni jag menar? Barnunge.
Bara för att jag försöker hålla lite ordning?
Ni kan gärna få ta över ansvaret. Jag ska hålla tyst.
- Vad blir ni så upprörd för? Lugna er. - Säg inte till mig att lugna mig.
Om ni vill ta över ordförandeskapet, så varsågod.
Har ni nånsin hört på maken?
- Tycker ni det är roligt? - Glöm det. Det är inte viktigt.
lnte viktigt? Försök ni då.
Nej, det är ingen som vill byta. Ni gör ett utmärkt jobb.
Ja, ett utmärkt jobb. Utmärkt. Ni kan vara kvar som kastare.
Så, låt oss höra från någon.
Ja, om ni vill att jag säger vad jag tycker om det hela, då gör jag det.
- Det rör mig inte i ryggen vad ni gör. - Jag har inget lysande att komma med.
Jag vet inte mer än ni.
Om man ser på vittnesmålen verkar han skyldig.
Jag satt där i rätten i sex dagar och lyssnade medan bevisen tornade upp sig.
Allt lät så tvärsäkert.
Jag började få en konstig känsla. Det är ingenting som är så tvärsäkert.
Det är många frågor som jag undrar över. De kanske inte betyder något, men...
jag tyckte att försvarsadvokaten inte höll något riktigt korsförhör.
Han lät för mycket slippa genom. Småsaker.
Vad då för småsaker? Om de inte ställer frågor,
beror det på att de redan vet svaret.
Det är också möjligt att en advokat är helt enkelt dum. Det är väl möjligt?
Du låter som om du har träffat min svåger.
Om jag var i grabbens ställe, tror jag jag skulle ha bett om en annan advokat.
Jag menar, om det var mitt liv som stod på spel, då skulle jag vilja
att advokaten slet åklagarvittnena i småbitar, eller åtminstone försökte.
Det var ett vittne som påstod sig ha sett mordet.
Nån annan påstår sig ha hört mordet, såg pojken springa ut efteråt,
och det finns andra indicier.
Men åklagarsidans argument står och faller på de där båda vittnena.
Tänk om de hade fel?
Vad menar ni? Vad är det för id'e med att ha vittnen över huvudtaget?
- Kunde de inte ha tagit fel? - De stod där i vittnesbåset under ed.
De är bara människor. Människor kan ta fel. Kan de inte ha tagit fel?
- Nej. Det tror jag inte. - Vet ni det?
Naturligtvis inte. Veta kan ingen. Det är ingen exakt vetenskap.
Nej, det är det inte.
Okej, låt oss komma till poängen.
Vad säger ni om den där stiletten som satt i mannens bröst?
Vänta lite! Det är vissa som inte har haft ordet än. Ska vi inte gå i ordning?
De får sin chans senare. Kan ni hålla tyst en stund?
Den kniven som den lovande ynglingen erkände att han köpte mordkvällen.
- Låt oss tala om den. - Vi ber att få in den och titta på den.
- Jag skulle vilja se den igen. - Varför måste vi sen den igen?
Han har rätt att se bevisföremålen.
- Ursäkta, kan vi få in kniven? - Kniven?
Kniven och sättet som den köptes är väl starka bevis, tycker ni inte det?
- Jo, det gör jag. - Bra. Låt oss nu ta fakta ett åt gången.
Ett: pojken medgav att han gick ut klockan åtta
efter att pappan hade slagit honom flera gånger.
Han sa inte slagit, han sa pucklat på. Det är en viss skillnad.
Efter att pappan hade slagit honom flera gånger.
Två: Han gick direkt till en lumpbod, där han köpte en sån där...
- Stilett. - Stilett.
Det var inte någon vanlig kniv. Den hade ett ovanligt snidat handtag och blad.
Butiksägaren sa att det var den enda av det slaget som han haft inne.
Tre: Han träffade några kamrater omkring klockan 20.45. Är det rätt hittills?
- Javisst. - Det kan du slå dig i backen på.
Han pratade med sina kamrater i ca en timme och lämnade dem omkring 21.45.
Under den tiden såg de stiletten.
Fyra: De identifierad mordvapnet i rätten som samma kniv.
Fem: Han kom hem omkring klockan tio.
Det är här som åklagarens och pojkens version går isär något.
Han påstår att han gick på bio omkring 23.30,
och kom hem omkring 3.10. Han hittade sin far död och arresterades.
Han påstår också att detektiverna kastade honom nerför en halv trappa.
Vad hände med stiletten? Han påstår att den ramlade genom ett hål i fickan
halvvägs till biografen någon gång mellan 23.30 och 3.10,
och att han aldrig såg den igen. En sån saga, mina herrar.
Jag ser det som ganska klart att pojken aldrig gick på bio den kvällen.
lngen i huset såg honom gå ut kl 23:30. lngen i biografen kände igen honom.
Han kunde inte ens komma ihåg vad någon av filmerna hette.
l själva verket gick det till så här.
Pojken stannade hemma och råkade i slagsmål med honom igen,
stack ihjäl honom och lämnade huset tio minuter över tolv.
Han till och med torkade av fingeravtrycken på kniven.
Påstår ni att kniven ramlade genom ett hål i pojkens ficka,
att någon tog upp den, gick hem till där pojken bor
och stack kniven i pappan bara för att pröva eggen?
Nej, men pojken kan ha tappat kniven
och någon annan kan ha stuckit ihjäl pappan med en liknande kniv.
Titta på den här kniven.
Det är en mycket ovanligt kniv.
Jag har aldrig sett någon liknande kniv. Och det hade inte butiksägaren heller.
Försöker ni inte få oss att tro på ett osannolikt sammanträffande?
- Jag säger bara att det är möjligt. - Och jag säger att det inte är det.
Var kom den här från?
- Det är samma kniv! - Vad har ni för er egentligen?
- Var fick ni den från? - Jag tog en promenad i går kväll.
Genom kvarteret där pojken bor.
Jag köpte den i en pantbutik två kvarter från pojkens hus. Den kostade sex dollar.
Det är olagligt att köpa och sälja stiletter.
- Riktigt. Jag bröt mot lagen. - Ett sånt tjuvknep.
Så tala om vad det bevisar, då.
- Om det så finns tio likadana knivar! - Det är möjligt!
Vad betyder det? Ni hittade en likadan kniv. Vad är det? Århundradets fynd?
Ni tror att någon annan knivhögg honom med precis samma typ av kniv?
- Oddsen är en miljon mot ett. - Det är möjligt!
- Men inte särskilt troligt. - Mina herrar. Låt oss sätta oss.
Det är ingen id'e med att bara stå så här.
Det är intressant att han skulle hitta en exakt likadan kniv som pojkens.
- Vad är det för intressant med det? - Jag tyckte bara det var intressant.
Elva av oss tror fortfarande han är skyldig.
Vad tror ni ni uppnår med det? Ni kan inte få någon att ändra sig.
Om ni vill förklara juryn oenig, så varsågod.
Då gör de om rättegången, och då döms han till skyldig, så sant som jag sitter här.
Det har ni antagligen rätt i.
Så, vad tänker ni göra? Vi kan inte sitta här hela natten.
Det är bara en natt. En pojke kommer kanske att dö.
Ja, vi kan lika gärna flytta in här då.
Kan nån skicka efter en kortlek
så kan vi avgöra saken här.
- Jag tycker inte han ska skämta om det. - Vad vill ni jag ska göra då?
Jag kan inte se vad kniven har att göra med det.
Någon såg hur grabben stack ihjäl sin farsa. Vad behöver vi mer?
Ni kan prata så öronen ramlar av mig.
Jag har tre bilverkstäder som försummas. Kom så gör vi klart så vi får gå.
Åklagaren tyckte att kniven var viktig. Han tog bort en hel dag...
Han är 15:e biträde eller nåt. Vad vet han?
Kan vi inte koncentrera oss på det viktiga. De här bifrågorna distraherar.
- Nå, vad säger ni? - Ni är den enda.
Jag har ett förslag att framställa. Jag vill att vi röstar igen.
Jag vill att ni elva...
röstar i sluten omröstning.
Jag lägger ner min röst. Om det är elva som röstar skyldig, då ger jag mig.
Då går vi ut till domaren och framlägger utslaget skyldig med detsamma.
Men om någon röstar oskyldig, då stannar vi kvar och talar igenom det.
- Ja. Jag är beredd, om ni vill försöka. - Okej. Vi gör det på det krångliga viset.
Det låter bra. Är alla överens? Är det någon mot?
Okej, dela ut de här.
Skyldig.
Oskyldig.
Skyldig.
- Det var som fan! - Ännu en som drar öronen åt sig!
Låt oss höra. Vem var det? Erkänn, jag vill veta.
Ursäkta. Det var sluten omröstning. Det kom vi ju överens om?
Om den som röstade vill att det ska hållas hemligt...
Hemligt? Det finns inga hemligheter i det här juryrummet. Jag vet vem det var.
Å, det är verkligen magstarkt. Ni röstar skyldig som vi andra,
så kommer en predikant med honungsröst och river ut hjärtat på er -
en stackars underpriviligierad grabb kunde inte hjälpa att han blev mördare -
och ni ändrar er. Jag tycker det är det mest motbjudande...
Lägg gärna en slant i kollekten.
Nej nu... Hör på, så där kan ni inte tala till mig. Vem tror ni ni är?
Lugn, lugn. Det spelar ingen roll.
- Han är så lättretlig. Sätt er. - Lättretlig? Ja, för fan, det är jag!
Vi försöker få en skyldig man i elektriska stolen, där han hör hemma.
Så börjar nån berätta barnsagor, och vi lyssnar!
- Varför ändrade ni er? - Han ändrade sig inte. Det var jag.
- På det viset. - Jag visste det.
- Vill ni höra varför? - Nej, jag vill inte höra varför.
- Då säger jag det i alla fall. - Måste vi lyssna på det här?
- Han vill tala. - Tack.
Den där herrn har stått ensam mot oss.
Han säger inte att pojken är oskyldig.
Bara att han inte är säker. Det är inte lätt att stå emot andras förlöjligande.
Så han tog risken att få stöd, och jag gav honom det. Jag respekterar hans motiv.
Den åklagade pojken är antagligen skyldig, men jag vill höra mer.
Nu står vi tio mot två. Jag talar. Ni får inte lämna rummet.
Han kan inte höra er. Det kommer han aldrig att göra. Vi sätter oss.
- Ska vi fortsätta? - Jag tycker vi borde ta en paus.
Det är en därinne, och vi borde vänta på honom.
Ser ut som om vi inte kommer att kunna enas, va?
Jag menar, det där med gubben, det väntade man sig väl inte.
Jag önskar jag kunde komma på nåt sätt att bryta dödläget.
lnom reklambranschen...ja, jag berättade väl att jag jobbar på en reklambyrå?
Det är ena riktiga kufar som jobbar där. Ja, inte direkt kufar, kanske.
Det är kanske bara att de har lite underligt sätt att uttrycka sig.
Jag antar att det är samma sak i er bransch också.
- Vad gör ni? - Jag är urmakare.
Verkligen? Ja, de finaste urmakarna i världen kommer ju från Europa.
Jo, på reklambyrån, när vi kör fast på det här sättet...
Jag berättar just att på reklambyrån, när vi kör fast i ett möte,
då är det alltid nån kille som kommer med en id'e.
Jag tycker alltid det låter så roligt,
för många har ett litet uttryck som de säger innan de lägger fram id'en.
En kan exempelvis resa sig och säga:
''Här är en id'e. Vi hissar den i flagg- stången och ser om nån gör honnör''.
Det är idiotiskt, men väldigt vitsigt.
Jag blev lite väl upphetsad därinne.
Jag... det var inte min mening att vara otrevlig.
Jag är glad att ni inte är en sån som påverkas av emotionellt vädjande.
Jag vet inte vad det är för fel med fläkten.
- Är ni försäljare? - Nej, jag är arkitekt.
Vet ni vad ''soft sell'' betyder?
Det har ni, tro mig.
Jag har en annan teknik.
Skratt, drinkar, skämt, trollkonster. Fattar ni?
Ja.
Slå till mitt i hemmets härd, det är mitt motto.
Jag tjänade 27 tusen förra året på att sälja marmelad.
lnte dåligt. När man tänker på marmelad.
Vad får ni ut av det här? Är det spänningen?
Eller fick ni ett slag på huvet en gång och har inte kommit över det?
- Kanske. - Vet ni, ni idealister, ni är er lika.
Ni ömkar er alltid över nån stackars krake som har gjort bort sig.
Men varför måste ni låta det gå ut över oss?
Kan ni inte skänka fem dollar till ett behjärtansvärt ändamål i stället?
Den här killen är skyldig.
Det är klart som korvspad. Så kan ni inte sluta med att ta upp vår tid här?
Vi kommer alla att få ont i halsen om vi fortsätter.
Vad spelar det för roll om ni får det här eller på matchen?
Spelar ingen roll.
lngen roll alls.
- Trevliga killar, va? - De är väl som alla andra.
Fan, en sån outhärdlig dag.
- Tror ni vi kommer att vara kvar länge? - Jag vet inte.
Han är skyldig, det är klart. lnget tvivel om den saken.
Vi borde... Vi borde vara klara nu.
Å, det gör inte mig nåt.
Bättre än att vara på jobbet.
- Ni tror han är oskyldig, eller hur? - Jag vet inte. Det är möjligt.
Jag känner er inte, men jag slår vad om att ni aldrig har haft så fel i ert liv.
Det är slöseri med tid. Ni borde ge er.
Anta att det var ni som stod åklagad.
Ja, jag är inte van vid att anta. Jag är en enkel arbetare.
Det är min boss som gör antaganden. Men...
Jag ska försöka.
Anta att ni övertalade oss alla och...
så hade grabben verkligen stuckit ihjäl sin far?
Är ni klara?
Ledsen, grabben.
- Ja, var annars? - Okej, mina herrar. Sitt ner.
- Ser ut som om vi stannar till middagen. - Okej, vi sätter igång.
- Vem vill börja? - Jag.
- Okej, börja. - Ni, därnere.
Mannen som bodde under sa att han hörde pojken ropa ''Jag ska mörda dig.''
En sekund senare hörde han hur kroppen slog i golvet.
Han sprang till dörren och såg pojken springa ut. Vad tror ni det betyder?
Jag undrar hur klart han hörde pojkens röst genom taket.
Det gjorde han inte. Fönstret var öppet, också i våningen över. Det var varmt.
Det var i en annan lägenhet. Det är inte lätt att känna igen en röst som skriker.
Han kände igen den i rätten.
Hon på andra sidan tittade in genom det öppna fönstret och såg mordet.
- Är det inte tillräckligt för er? - Nej, det är det inte.
Har ni hört på fan? Det är som att prata i en telefon som inte fungerar.
Hon sa att hon såg det genom fönstren i ett högbanetåg som gick förbi.
Det var sex vagnar i tåget. Hon såg det genom de två sista vagnarna.
Hon kom ihåg obetydliga detaljer. Jag kan inte se hur ni kan tvivla på det.
Har någon nån uppfattning om hur lång tid det tar för ett högbanetåg...
Det här är ingen lek.
Såg ni honom?
En sån fräckhet! En sån jävla fräckhet!
- Glöm det. Det är inte viktigt. - ''Det här är ingen lek''!
- Vem tror han att han är? - Glöm det nu.
Är det någon som har nån uppfattning om hur lång tid det tar för ett högbanetåg
- att passera en viss punkt? - Vad har det att göra med det här?
Gissa.
- lngen aning. - Vad tror ni?
- Jag vet inte. Tio, tolv sekunder? - Bra gissat. Någon annan?
- Låter troligt. - Vad är gissningsleken till för?
- Vad säger ni? - Tio sekunder låter rimligt.
Vart vill ni komma?
Det tar ett tåg på sex vagnar tio sekunder att passera en given punkt.
Vi säger att den givna punkten är det öppna fönstret där mordet begicks.
Man kan luta sig ut och nästan vidröra spåren, eller hur?
Nu, får jag fråga: Är det någon som har bott nära högbanespåret?
Jag har just målat en lägenhet med fönstren mot högbanespåret. Tog tre dar.
- Hur var det? Lät det högt? - Tja, vi var ganska omtöcknade.
Jag bodde i en lägenhet nära högbanespåret en gång.
När fönstret var öppet var ljudet från tåget nästan outhärdligt.
- Man kan knappast höra sig själv tänka. - Kom till saken.
Ja. Låt oss sammanföra de två vittnesmålen och försöka sätta ihop dem.
För det första: gubben i lägenheten under.
Han säger att han hörde pojken säga: ''Jag ska mörda dig'',
och bråkdelen av en sekund senare hör han kroppen slå i golvet.
- En sekund senare. - Rätt.
För det andra: kvinnan tvärsöver gatan
svor bestämt att hon såg ut genom fönstret och såg mordet
genom de två sista vagnarna i tåget - de två sista vagnarna.
- Vad är det ni försöker säga? - Vänta lite.
Vi kom överens om att det tar tio sekunder för ett tåg att passera en punkt.
Eftersom kvinnan såg mordet genom de två sista vagnarna,
kan vi anta att kroppen gick i golvet precis som tåget gick förbi.
Därför hade tåget skrällt förbi gubbens fönster
i hela tio sekunder innan kroppen slog i golvet.
Gubben - ''Jag ska mörda dig'', kroppen slår i golvet en sekund senare -
måste ha hört pojkens ord medan tåget rusade förbi näsan på honom!
- Det är inte möjligt att höra det. - Klart han hörde det.
- Tror ni det? - Han sa att han skrek så högt han kunde.
Han kunde inte ha känt igen rösten medan tåget skrällde förbi.
Det rörde sig om sekunder. lngen kan vara så exakt.
Ett vittnesmål som sätter pojken i elektriska stolen måste vara exakt.
- Jag tror inte han kunde ha hört det. - Kanske inte, med det oljudet.
- Vad i fridens namn snackar ni om? - Det är klart han inte gjorde.
- Varför ljuga? Vad vann han på det? - Uppmärksamhet, kanske.
Ni har så många roliga infall. Skicka in dem till en tidning. De betalar 3$ styck!
Varför talar ni till honom på det viset?
En kille som talar så där till en äldre man, han bör få sig en uppsträckning.
Ni borde visa mer respekt, mister.
Om ni talar så där till honom igen... så slår jag ner er.
Fortsätt. Säg det ni vill få sagt.
Varför tror ni att gubben skulle ljuga?
Det var bara att jag granskade honom länge.
Sömmen på jackan hade gått upp under armen.
Märkte ni det? Jag menar, att komma in i rättssalen så där.
Det var en mycket gammal man i en jacka där sömmen hade gått upp.
Och han gick mycket långsamt fram till båset.
Han släpade vänster ben och försökte dölja det,
för han skämdes.
Jag tror jag känner den mannen bättre än någon annan här.
En tyst, skrämd,
obetydlig gammal man som...
inte gjort något med sitt liv.
Som aldrig har fått ett erkännande eller sett sitt namn i tidningen.
lngen känner honom. lngen citerar honom.
lngen har frågat honom om råd på 75 år.
Mina herrar, det är något mycket sorgligt att inte betyda något.
En sådan man har behov att man citerar honom, att man lyssnar på honom.
Att bara en gång bli citerad - mycket viktigt för honom.
Det skulle bli så svårt för honom att sjunka tillbaka in i bakgrunden.
Vänta lite. Säger ni att han ljög för att en gång få vara viktig?
Nej. lnte direkt ljög.
Men han kanske fick sig själv att tro att han hörde de där orden
och kände igen pojkens ansikte.
Det var det mest långsökta jag nånsin hört.
Hur kan ni hitta på en sån sak? Vad vet ni om det?
- Är det nån som vill ha en halstablett? - Jag tar gärna en.
Jag förstår fortfarande inte hur någon kan tro att han är oskyldig.
Det är en sak till som jag skulle vilja tala om en stund. Tack.
Vi har bevisat att gubben inte kunde höra pojken säga ''Jag ska mörda dig.''
- Det bevisade ni då rakt inte! - Vänta. Tänk om han verkligen hörde det?
Det där uttrycket, hur många gånger har vi själva använt det? Kanske tusen.
''Jag skulle kunna mörda dig.'' ''Gosse lilla, om du gör det igen dödar jag dig.''
- Det betyder inte att vi gör det. - Frasen var: ''Jag ska mörda dig.''
Killen ropade det så lungorna kunde sprängas.
Ni kan inte säga att han inte menade det. Säger man det på det vis menar man det.
Ja, jag vet inte. Jag grälade med killen som jobbar bredvid mig på banken
för några veckor sedan. Han kallade mig idiot, så jag skrek åt honom.
Han här försöker få mig att tro fel sak.
Grabben sa att han skulle döda honom, och det gjorde han också.
Tror ni verkligen att han skulle ropa ut det så hela kvarteret skulle höra det?
- Det är han för intelligent för. - lntelligent? Han är en vulgär drummel.
Han kan inte ens prata oddentligt.
OrdentIigt heter det.
Herr ordförande, jag vill ändra min röst till oskyldig.
- Vafalls? - Ni hörde vad jag sa.
- Är det säkert? - Ja, det är säkert.
Nu står det nio mot tre för att han är skyldig.
Nej nu, nu har det verkligen gått för långt.
Vad grundar ni er på? Saker som han här hittade på?
Ni skulle skriva i en sån där deckartidning och tjäna en förmögenhet.
Fan, till och med grabbens egen advokat visste att han inte hade nån chans.
Det visste advokaten ända från början, det såg man.
Jösses, det säger jag er. Han här är verkligen fräck.
Grabben hade ju en advokat! Det var han som la fram försvaret, inte ni.
- Vad säger ni åt det? - Advokater är inte ofelbara.
- Baltimore, ha! - Han var tillsatt av rätten.
- Vad ska det betyda? - En hel del.
Han ville inte ha målet, eller han tyckte inte om att han blev utsedd.
Det är ett mål som inte ger pengar, inte ära och inte stor chans att vinna.
lngen särskilt lovande tillsättning för en ung advokat.
Man ska tro på sin klient för att prestera bra. Det gjorde han tydligen inte.
Det är klart han inte gjorde.
Vem skulle göra det?
Utom kanske nåns morsa, eller nån.
Å, titta. Ser ni hur mycket klockan är? Skynda på lite.
Ursäkta. Jag har gjort några anteckningar här,
och jag skulle vilja säga något om jag får.
Jag har lyssnat mycket noga, och...
jag tycker att herrn här har sagt ett par viktiga saker.
Utifrån det vi hörde vid rättegången verkar det som om pojken är skyldig.
- Men om vi går lite djupare... - Snabba på lite nu.
Det är en fråga som jag skulle vilja ställa.
Om vi antar att pojken verkligen begick mordet.
Det hände tio minuter över tolv.
Hur greps han av polisen?
Han kom hem igen... klockan tre eller så,
och han greps av två detektiver i uppgången till huset.
Då frågar jag: om han verkligen dödade sin far,
varför skulle han gå hem igen tre timmar senare?
Var han inte rädd att bli gripen?
För att hämta kniven. Det är inte god ton att lämna kvar knivar i andra människor.
Nej, särskilt inte i släktingar.
Jag ser inget roligt i det.
Grabben visste att kniven kunde identifieras.
- Han måste få tag på den före polisen. - Om han nu visste det,
varför lämnade han kvar den först då?
Jag tror vi kan anta att pojken sprang ut i panik när han just hade mördat sin far.
Han lugnade sig och kom ihåg att han hade lämnat kvar kniven.
Det beror på er definition av panik.
Han måste vara tillräckligt lugn för att torka av fingeravtrycken på kniven.
När började den där paniken, och när slutade den?
Ni röstade skyldig. Vilken sida står ni på egentligen?
Jag tror inte jag behöver vara lojal mot någon sida.
- Jag ställer frågor, bara. - Jag har inte tänkt genom det här, men...
Om jag hade begått mordet, då skulle jag ta chansen och gå och hämta kniven.
Han trodde väl inte att någon hade sett honom springa ut,
och att kroppen inte skulle upptäckas förrän nästa dag.
Det var ju i alla fall mitt i natten. Han trodde den skulle hittas nästa dag.
Ursäkta. Det är precis det.
Kvinnan mittöver gatan vittnade att ögonblicket efter mordet,
det vill säga ett ögonblick efter det att tåget gick förbi,
skrek hon och gick och ringde till polisen.
Pojken måste ha hört skriket.
Så han visste att någon hade sett något.
Jag tror inte att han skulle ha gått tillbaka.
Två saker. Ett: han kanske inte hörde skriket. Det var kanske inte så högt.
Två: om han hörde det kanske han inte förband det med det han hade gjort.
Han bodde i ett kvarter där man hör skrik hela tiden.
- Där är ert svar. - Kanske. Kanske pojken dödade sin far.
Hörde inte skriket, sprang ut i panik,
lugnade sig och kom tillbaka efter kniven, tog risken att bli gripen.
Kanske det var så, kanske inte.
Det finns tillräckligt med tvivel för att undra om han var där alls vid mordet.
Vad menar ni? Såg inte gubben honom springa ut ur huset?
Han förvränger fakta.
Såg gubben pojken springa ut ur huset klockan 00.10 eller gjorde han det inte?
- Nå, gjorde han det eller inte? - Han säger att han gjorde det.
Säger att han gjorde det? Jösses, vad säger ni om det?
- Vittnen kan ta fel. - Javisst, om man vill det!
- Eller om han vill det! - Skrik inte så högt.
Det är kanske det vi behöver, lite skrikande. Alla drar iväg åt olika håll.
Hörde skriket, hörde det inte - vad gör det för skillnad?
Ni pratar om detaljer och glömmer det viktiga.
- Jag vill att vi röstar en gång till. - Nu är det jag som pratar.
En till omröstning har begärts.
Vi sätter oss på våra platser.
Så mycket trams om ingenting.
Det tar bara en sekund.
Okej, det går snabbast om vi tar reda på vilka som röstar oskyldig.
Räck upp handen, alla som röstar oskyldig.
Samma som förut. En, två, tre oskyldig. Nio skyldig.
Så vad nu då? Vi kan snacka till nästa tisdag. Vad uppnår vi med det?
Ursäkta. Jag röstar oskyldig.
Vad snackar ni om? Jag menar, har vi alla blivit tokiga, eller vad då?
Grabben är skyldig. Varför kan ni inte lyssna på fakta?
Säg till dem! Det här är inget skämt längre.
Röstresultatet är åtta mot fyra till förmån för skyldig.
Vad är det här? Vänliga veckan mot de sämre lottade?
Säg mig varför ni har ändrat er. Ge mig anledningar.
Jag behöver inte försvara mig inför er. Jag tycker det finns rimligt tvivel.
Rimligt tvivel? Bara ord. Lyssna på det här.
Grabben som ni säger inte är skyldig, han blev sedd köra in en kniv i sin far.
- Vad säger ni nu, herr Rimligt Tvivel? - Det där är inte den kniven, vet ni.
- Fan i helvete! - Jag säger er, det här är vansinne.
Jag menar, vad ska vi tro? Ni tar saker helt ur luften.
En sån där karl, om han satt och såg en match mellan Dempsey och Firpo,
skulle han försöka inbilla er...
Det där med gubben, till exempel.
Ska vi tro på att han inte såg grabben rusa nerför trapporna
15 sekunder efter mordet? Det sa han bara för att vara viktig, var det så?
- Vad är vitsen med det hela? - Vänta ett tag.
Baltimoresupportern yttrar sig.
- Då blir lyrslagen till långbollar. - Vänta ett tag. Hör på.
- Sa gubben att han sprang till dörren? - Vad spelar det för roll?
- Han kom ju fram till dörren. - Han sa att han sprang. Tror jag.
Jag kommer inte ihåg, men jag kan inte förstå hur han kunde ha sprungit.
Han sa att han tog sig från sovrummet till ytterdörren. Ska inte det räcka?
- Var ligger sovrummet? - l andra änden av hallen.
- Kommer ni inte ihåg det? - Nej.
- Jag vill se ett diagram över lägenheten. - Ska vi göra om hela rättegången?
Ni är den enda som vill se bevisföremål.
- Jag vill också se den. - Jag vill sluta ödsla tid.
Om vi ska gå genom allt det där med kroppen...
Nej, men jag vill veta om en som släpar ena foten för att han haft slaganfall
kan ta sig från sovrummet till ytterdörren på 15 sekunder.
- Han sa 20. - Han sa 15.
- 20. Försöker ni förvränga vittnesmålet? - Han sa 15.
Vet han hur mycket 15 sekunder är? Det kan ni inte avgöra.
Han sa 15 sekunder. Han var tvärsäker på det.
Han är gammal. Han var förvirrad.
Hur kan han vara tvärsäker på nånting?
Jag förstår inte vad ni försöker bevisa. Han sa att han såg pojken springa ut.
Vi ska se om det stämmer med detaljerna. När kroppen slog i golvet,
sa han att han hörde fotsteg från övre våningen och sprang till ytterdörren.
Hörde hur dörren däruppe öppnades och stegen kom nedåt.
Han tog sig till dörren så fort han kunde. Om mördaren sprang genast...
- Det kanske han inte gjorde. - Gubben sa att han gjorde det.
Ni skulle kunna ge kurser i hårklyveri.
Kan ni inte sluta försöka vara vitsig hela tiden?
Min vän, för tre dollar om dagen måste man lyssna på allt.
Här är lägenheten. Gubbens under såg precis likadan ut.
Här är högbanan, sovrum, stora rum, köket, badrummet, hallen, trappan.
Gubben var i sitt sovrum här.
Han sa att han gick till dörren, längs hallen och öppnade dörren
precis i tid så han såg pojken springa nerför trappan. Var det så?
Så var det, för 19:e gången.
- 15 sekunder sen kroppen slagit i golvet. - Rätt.
Nu, låt oss se. Det var...
Det är 3,5 meter från sängen till dörren. Hallen är 13 meter lång.
Han måste gå 3,5 meter för att öppna sovrumsdörren.
Gå 13 meter och öppna ytterdörren, allt det på 15 sekunder.
- Tror ni han kunde ha gjort det? - Javisst.
Han går långsamt. Han behövde hjälp att gå in i vittnesbåset.
- Ni får det låta som en lång promenad. - För en gammal man med slaganfall, ja.
- Vad gör ni? - Jag ska pröva det.
Vad menar ni? Varför tog inte försvaret upp det?
- Han kanske inte tänkte på det. - Tror ni han är idiot? Det är självklart.
- Tänkte ni på det? - Spelar ingen roll. Han tog inte upp det,
för han trodde att det skulle påverka negativt.
Eller för att han inte ville sätta press på en gammal hjälplös man.
Sådant är inte populärt hos en jury. De flesta advokater undviker det.
- Vad är han för en jävla skit? - Det är vad jag frågar mig.
Räck mig den där stolen. De där båda stolarna är gubbens säng.
Jag har stegat upp 3,5 meter. Det här är sovrumsdörren.
Det är heltokigt. Ni kan inte rekonstruera något sådant.
Hallen var 13 meter lång. Jag stegar det från den där väggen och tillbaka igen.
Det här är vansinne. Varför slösar ni tid på det här sättet?
Ni påstår att det tar 15 sekunder. Så mycket kan vi väl sätta av i alla fall.
Äh, lägg av.
Okej. Okej, okej.
Ja.
Kan ni stå där och markera ytterdörren. Kedjan låg på, kom ihåg det.
- Har någon en klocka med sekundvisare? - Ja, jag.
Stampa i golvet för att markera kroppen som faller. Ta tid från det.
- Vad ska vi göra - leka charader? - Vad väntar vi på?
Jag vill vänta tills sekundvisare står på 60.
Äh, gå fortare. Han kan gå dubbelt så fort som det.
Om ni vill att jag går fortare gör jag det.
- Kedja. Dörr. Stopp. - Ja.
Hur lång tid tog det?
Precis... 41 sekunder.
Så här tror jag det gick till. Gubben hörde slagsmål ett par timmar tidigare.
När han låg i sängen hörde han kroppen som slog i golvet,
hörde kvinnan skrika, tog sig till ytterdörren så snabbt han kunde,
hörde någon springa och antog att det var pojken.
- Jag tror det är möjligt. - Antog?
Jag har sett ohederlighet av alla de slag genom åren,
men det här lilla spektaklet tar ändå priset.
Ni kommer in här allihopa med hjärtan som blöder för slumpojkar och orättvisa.
Ni lyssnar på några hopkokta berättelser. Ni börjar vinna gehör hos de här tanterna.
Men hos mig får ni inget gehör. Jag har fått nog.
Vad är det för fel med er? Ni vet att han är skyldig. Han måste få sitt straff!
- Han kommer att slippa undan oss. - Slippa undan oss?
- Är ni hans avrättare? - En av dem.
- Skulle ni vilja slå om omkopplaren? - Det kan ni ge er på, för den här typen.
Stackars er. Hur det måste kännas att vilja slå om den där omkopplaren!
Ända sedan början har ni uppfört er som en samhällets självtillsatta hämnare.
Ni vill se den här pojken dö för att ni vill det, inte baserat på fakta.
- Ni är sadist. - Ni...
Släpp mig! Jag ska mörda honom! Jag ska mörda honom!
Det menar ni väl egentligen inte, att ni ska mörda mig, eller hur?
- Är det nåt på tok? Jag hörde nåt. - Nej, allt är okej.
Ett vänligt litet meningsutbyte, bara. Vi är klara med diagrammet.
Ni kan ta det, om ni vill. Varsågod.
Vad glor ni på?
- Någon måste starta det hela igen. - Ursäkta...
Ursäkta. Varför är ni så artig?
Av samma anledning som ni inte är det. Jag blev uppfostrad på det sättet.
Det här grälandet... Vi är inte här för att gräla.
Vi har ett ansvar.
Det är en sak som jag alltid tyckt var så fint med demokrati.
Att vi...
Vad heter det?
Anmodas. Att vi anmodas per post att komma hit
för att fria eller fälla en man som vi aldrig har hört talas om förut.
Vi har ingenting att vinna eller förlora genom vår... vårt utslag.
Det är en av anledningarna till att vi är starka.
Vi ska inte göra det till... något personligt.
Om ingen annan har något, så har jag en liten id'e-unge här.
Vi kastar ut den och ser om katten lapar upp den.
- Katten lapar upp den? - Ja. Han här...
Titta hur mörkt det har blivit därute. Jag tror vi får ett skyfall.
Jösses, så varmt det är!
- Ursäkta, men... svettas ni aldrig? - Nej det gör jag inte.
Hör ni, jag undrade om...
Kanske... kanske vi skulle rösta igen.
Utmärkt. Sen kanske vi kan avsluta med dans och förfriskningar.
- Herr ordförande? - Ja, för mig är det okej.
Är det någon som inte vill rösta? Ursäkta!
- Förlåt. - Jag tycker vi ska ha öppen omröstning.
Säga vad vi röstar högt. Så ser vi var vi har varandra.
Det låter bra. Någon mot?
Okej. Jag ropar upp era jurynummer. Ett?
Visst ja, det är jag. Jag röstar skyldig. Två?
Oskyldig.
Nummer tre?
Skyldig.
Nummer fyra?
Skyldig.
Nummer fem?
Oskyldig.
Nummer sex?
Oskyldig.
Nummer sju?
Skyldig.
Nummer åtta?
Oskyldig.
- Nummer nio? - Oskyldig.
- Nummer tio? - Skyldig.
Nummer elva?
Oskyldig.
Nummer tolv?
Nummer tolv!
Skyldig.
Nu står det sex mot sex.
Och vi går in i förlängning.
Sex mot sex! Jag säger er att vissa av er här är inte riktigt kloka i skallen.
En sån där grabb!
Jag tycker inte det hör hit vad han är för sorts grabb.
- Det är fakta som avgör. - Kom inte med det där!
Jag är urled på fakta. Ni kan förvränga dem hur ni vill.
Det är precis det som han här har försökt bevisa.
Jag menar, ni står här och skriker huvet av er...
Jag önskar jag vore några år yngre. Den där karln retar gallfebern...
- Å vad varmt det är här inne. - Ett glas vatten?
Nej, nej. Tack. Tack.
- Det kommer att regna. - Vad får er att tro det?
- Varför ändrade ni er röst? - Jag tyckte det fanns utrymme för tvivel.
- Ni har ingenting att basera er på. - Jo, det tycker jag nog.
- Det var mycket som aldrig kom fram. - Ja ja, lycka till.
Ni är precis som alla andra. Ni tänker för mycket och trasslar till det för er.
- Fattar ni vad jag säger? - Jag tycker inte ni har rätt att...
Er skrävlare, där.
Titta så det öser ner!
Det var likadant när det regnade förra året i...
Var det november? Jag vet inte. Nåt sånt.
Det var ett riktigt skyfall, det. Mitt i en match.
Vi låg under sju mot sex. Vi hade just börjat ta upp bollen, gjorde en tackling.
Rakt in, genom, rakt in, genom...
Och...
En av våra lirare - Slattery,
han var som en oxe. En riktig oxe.
Jag önskar jag hade en till som han. Jag glömde säga.
Jag är biträdande tränare på Andrew J McCorkle High School.
l Queens.
l alla fall... allt såg riktigt bra ut för oss.
Deras försvar bara... bara föll sönder.
Och då började det ösa ner, som spön i backen, precis som nu.
Precis... Bara hällde ner.
Det var rena helvetet, vet ni?
Jag svär, jag... jag nästan tjöt. Bara... Vi kunde inte komma nånvart.
Då...
Fan, vad är det för fel med den här fläkten? Varför...
Måste vara hopkopplad med lampan.
Det var andra grejer det.
Å ja.
Jösses, det känns bättre.
Bravo! Två poäng.
Går nån här nånsin på Madison Garden?
Så urdumt gjort!
Å, förlåt. Jag...
Vet ni vad?
Ursäkta.
Så, vad tycker ni? Det väger jämnt. Ganska förvånande, eller hur?
Ja.
Det där... det som hände tidigare, när den där stora karln försökte reta mig,
det bevisar ingenting. Jag är... ganska lättretad.
Vad väntar han sig, när han kallar mig samhällets hämnare, sadist?
Vem som helst med förståndet i behåll skulle bli ilsken.
Han försökte reta mig.
Och det lyckades han bra med.
Jag tycker att vi inte kommer nånvart.
Jag är beredd att ställa mig inför rätten och förklara att vi är oeniga.
- Det är ingen id'e att fortsätta. - Det tycker inte jag heller.
Vi låter grabben pröva sin lycka med tolv andra.
Domaren accepterar inte att vi inte kan enas. Vi har inte varit här länge nog.
- Vi kan väl höra. - Det motsätter jag mig.
Den där grabben skulle aldrig ha en chans med en annan jury, och det vet ni.
Äh, vi är oeniga helt enkelt. Det är ingen som kommer att ändra sig.
- lnget utrymme för rimligt tvivel? - Nej.
Ursäkta. Ni kanske inte förstår helt vad uttrycket ''rimligt tvivel'' betyder.
Vad då, skulle jag inte förstå?
Hör på honom, va? Så där är de allihopa.
De kommer hit, och innan man hinner dra andan,
ska de lära oss hur vi ska sköta våra affärer.
- Han är så jävligt överlägsen! - Ja, ja, lugna er.
Kan vi inte sluta gräla i två minuter.
Vem har något konstruktivt att säga?
Jag skulle vilja gå genom något, om herrarna tillåter.
En viktig sak för åklagaren var att pojken påstod
att han hade varit på bio när mordet begicks,
men han kunde inte komma ihåg vad filmerna hette eller vilka som spelade.
- Det har han här redan sagt. - Det stämmer.
Det är det enda alibi som pojken kom med, han hade inget att stödja det med.
Om ni var i hans ställe, skulle ni kunna komma ihåg detaljer,
om ni hade upplevt något otrevligt, t.ex. att bli slagen av er far?
Det tror jag, om det fanns några speciella detaljer.
Pojken kunde inte komma ihåg namnen för han var inte där.
Enligt polisens vittnesmål förhörde de pojken i köket,
medan hans fars kropp låg i sovrummet.
Tror ni att ni skulle komma ihåg detaljer då?
- Ja, det tror jag. - Under stark emotionell stress?
- Under stark emotionell stress. - Han kom ihåg dem i rätten.
Ja. Det gjorde hans advokat stor sak av.
Han hade tre månader på sig fram till rättegången för att inpränta dem i minnet.
Det är inte svårt för en advokat att ta reda på vilka filmer som gick en viss dag.
Jag rättar mig efter vittnesmålet precis efter mordet,
när han inte kunde komma ihåg nånting, stark emotionell stress eller inte.
- Får jag ställa en personlig fråga? - Javisst.
- Var var ni i går kväll? - Hemma hela kvällen.
- Och kvällen innan? - Vad är det här?
lngen fara. Jag lämnade kontoret 20.30 och gick direkt hem och la mig.
- Och kvällen innan? - Det var... tisdag kväll.
- Bridgeturneringen. Jag spelar bridge. - Måndag kväll?
Tala om för mig när ni har kommit till nyårsafton 1954.
Måndag kväll? Måndag kväll... gick min fru och jag på bio.
- Vad såg ni? - Den röda ringen. En deckare.
- Vad gav de som B-film? - Den...
Vänta, jag har det på tungan. Den...
Den fantastiska Mrs...
Nånting.
Mrs Bainbridge. Den fantastiska Mrs Bainbridge.
Jag såg den. Den heter Den fascinerande Mrs Bainbridge.
Ja. Den fascinerande Mrs Bainbridge.
Vem spelade i Den fascinerande Mrs Bainbridge?
Barbara... Long, tror jag det var.
En mörk, mycket söt flicka.
- Ling eller... Long. Något sånt. - Vem mer?
Några som jag inte hade hört talas om.
Det var en billig B-film, med okända...
Och ni var inte under emotionell stress?
Nej.
Det var jag inte.
- Jag tror jag har bevisat vad jag ville. - Vilket bevis!
Ni kan prata tills tungan hänger ner på golvet. Pojken är skyldig.
Fattar ni?
- Har ni de där halstabletterna? - Slut, tyvärr.
Å Gud. Titta på det där regnet. Er match går åt pipan.
Det är bara en skur.
Dessutom är det skydd över innerfältet.
Kan jag få titta på den där kniven lite?
Ja, vi sitter fortfarande fast sex mot sex. Är det nån som har nåt förslag?
- Fem över sex. Ska vi få in lite mat? - Kan vi inte vänta till klockan sju?
Gärna för mig.
Det är en sak jag skulle vilja säga. Det har oroat mig lite...
eftersom vi i alla fall sitter fast...
Allt det där om knivhugget och hur det gick till.
- Den nedåtriktade vinkeln, vet ni? - Dra inte upp det där igen.
- De ältade om det gång på gång. - Jag vet, men jag håller inte med.
Pojken var 1,65 lång. Hans far var 1,85.
Det är en skillnad på 20 cm.
Det är inte lätt att sätta en kniv i bröstet på någon som är 20 cm längre.
Ge mig den där.
Jag ska visa. Kan någon stå upp.
Titta på nu - Jag vill inte behöva göra om det.
Jag gör mig 18-20 cm kortare.
- Ja, det blir bra. Kanske lite mer. - Ja, lite mer.
Nu... ingen skadad.
- Stämmer? - Stämmer. lngen skadad.
Så här skulle jag knivhugga en man som var... längre än mig.
Titta på vinkeln. Nedåt och in.
Och det var så det gjordes. Nu kan ni tala om om jag har fel.
- Nedåt och in. lnget tvivel om den saken. - Vänta ett ögonblick.
Kan jag få den där?
Hu, jag hatar såna här.
- Har ni någonsin sett ett knivslagsmål? - Nej.
Är det någon som har sett ett knivslagsmål?
Det har jag. Ni vet, min baktrappa, på andra sidan gatan, bakgården.
Det fanns massor med stiletter på området.
Underligt nog har jag aldrig tänkt på det förut. Försökte glömma, antagligen.
- Hur använder man en stilett? - Så här använder man den aldrig.
Man förlorar för mycket tid när man ska byta grepp.
Såhär gör man. Underifrån.
Den som någonsin använt en, skulle aldrig använda den på annat sätt.
- Är ni säker på det? - Javisst.
- Det är därför de öppnar sig så här. - Grabben förstod sig på knivar?
Tror ni han kunde ha kunnat utdela det dödande knivhugget?
Nej. lnte med den erfarenhet som han hade av att hantera såna här.
- Jag tror han skulle komma in underifrån. - Hur vet ni det?
- Var ni där när han mördades? - Nej, och ingen annan heller.
Varför pratar ni sån smörja? Jag tror inte på det.
Jag tror inte ni kan avgöra hur såret skulle se ut,
bara på hur han hanterade en kniv.
- Vad tror ni? - Jag vet inte.
- Vad menar ni, ni vet inte? - Jag vet inte.
- Och ni? - Jag kan inte prata för de andra,
men jag börjar bli trött på det här snick-snacket. Vi kommer ingenvart.
Så jag måste väl bryta dödläget. Jag ändrar min röst till oskyldig.
- Va? - Ni hörde mig. Jag har fått nog.
- Ni har fått nog? Det är inget svar. - Hör ni, sköt er själv.
- Vet ni? - Han har rätt.
Det är inget svar.
Vad är ni för karl egentligen?
Ni satt här och röstade skyldig med alla andra
för att ni hade biljetter till baseball- matchen som brände hål i fickan.
Nu ändrar ni er för att ni är trött på allt prat?
- Hör på här... - Vem säger att ni har rätt att
spela så här om en mans liv? Bryr ni er inte...
Nej nu, vänta lite. Så där kan ni inte tala till mig.
Jo, det kan jag. Om ni vill rösta oskyldig, då ska ni göra det
för att ni är övertygad att han inte är skyldig, inte för att ni har fått nog.
Och om ni tror han är skyldig, då röstar ni så.
Eller törs ni inte stå för vad ni tror är rätt?
- Hör på här... - Skyldig eller oskyldig?
- Jag sa det ju. Oskyldig. - Varför det?
- Jag behöver inte... - Jo, det behöver ni. Säg det. Varför?
Jag... Jag tror inte han är skyldig.
- Jag begär ny omröstning. - Okej, omröstning har begärts.
Det snabbaste är väl handuppräckning. Någon mot?
Okej, räck upp handen alla som röstar oskyldig.
En, två, tre,
fyra, fem, sex, sju...
åtta.
Nio.
Räck upp handen alla som röstar skyldig.
En, två, tre.
Ja, röstresultatet är nio till tre till fördel för att fria honom.
Jag förstår er inte. Alla de här petiga småsakerna som ni tar upp,
de betyder ingenting! Ni såg grabben, precis som jag.
Ni kan inte säga att ni tror på den där hopdiktade historien om att tappa kniven,
och om att gå på bio?
Ni vet hur det där packet ljuger. Det är medfött.
Va fan, inte behöver jag väl berätta det för er? De vet inte vad sanning är.
Och inte behöver de någon storartad anledning för att döda någon, heller.
Ånej. De dricker sig fulla. Stordrinkare allihopa.
Det vet ni väl. Och så pang! Där ligger nån i rännstenen.
Det är inte deras fel. De är så av naturen.
Vet ni vad jag menar? Våldsamma. Vart är ni på väg?
Ett människoliv betyder inte lika mycket för dem som för oss.
De super och slåss hela tiden,
och om nån stryker med, vad rör det dem?
Det finns bra saker man kan säga om dem också, det är jag den första att säga.
Jag har känt ett par som var okej, men det är undantaget.
De flesta är som om de inte hade några känslor. Den kan göra vad som helst.
Vad är det som pågår här?
Jag försöker säga er. Ni gör ett stort misstag, hör ni.
Den här grabben ljuger. Det vet jag. Jag känner till allt om dem.
Lyssna på mig. De är bara slödder.
Det finns inte en bland dem som det är nåt med.
Jag menar, vad är det som händer här?
Jag säger vad jag tycker, och då...
Lyssna på mig.
Jag... Vi är... vi är...
Den där åklagade grabben. Hans typ. Känner ni inte till den?
Det är en... Det är en fara här.
Det där packet, de är farliga.
De är... vilda.
Lyssna på mig. Lyssna på mig.
Det har jag gjort. Sitt ner och öppna inte munnen igen.
lbland... kan jag säga er...
Det är alltid svårt att hålla sina fördomar borta från sånt här.
Fördomar kommer i vägen för sanningen.
Jag vet inte riktigt vad sanningen är här.
Jag antar att vi aldrig får veta det.
Nio av oss verkar nu anse att den åklagade är oskyldig.
Men vi rör oss bara med sannolikheter. Vi kanske har fel.
Vi kanske försöker att fria en skyldig man. Jag vet inte.
lngen kan veta. Men vi har rimligt tvivel.
Och det är något som är mycket värdefullt i vår system.
lngen jury kan fälla någon om den inte är säker.
Vi nio kan inte förstå varför ni tre fortfarande är så säkra.
- Ni kanske kan förklara. - Jag ska försöka.
Ni har tagit upp några bra saker, men jag tror fortfarande att pojken är skyldig.
Jag har två anledningar: För det första: vittnesmålet från kvinnan mittöver gatan,
som såg mordet begås.
Det är det viktigaste vittnesmålet.
För det andra: det att hon sa att hon såg hur pojken satte in kniven
genom att lyfta armen över huvudet
och driva in den i sin fars bröst.
- Hon såg honom göra det. På fel sätt. - Det stämmer.
Låt oss tala om den där kvinnan ett ögonblick.
Hon sa att hon gick och lade sig omkring elva den kvällen.
Sängen står intill fönstret och hon kunde ligga
och se direkt in i pojkens rum mittöver gatan.
Hon vred och vände på sig i över en timme.
Till slut vände hon sig mot fönstret omkring tio minuter över tolv,
när hon såg ut, såg hon mordet genom fönstret på ett högbanetåg som gick förbi.
Hon sa att lampan släcktes efter mordet,
men att hon såg pojken tydligt när han stack ihjäl sin far.
Som jag ser det är det ett orubbligt vittnesmål.
- Ja, det sammanfattar målet. - Vad tror ni?
Vad säger ni?
Jag vet inte. Det är så mycket bevis att gå genom. Det är en krånglig historia.
Uppriktigt talat kan jag inte se hur ni kan rösta på att fria honom.
- Det är inte lätt att ordna bevisen. - Kasta ut alla andra bevis.
Kvinnan såg honom göra det. Vad vill ni mer?
- Ja, kanske... - Vi röstar igen.
Okej, ännu en omröstning har begärts. Är någon emot?
Okej. Jag ändrar min röst.
- Han är skyldig. - Någon mer? Det står åtta mot fyra.
Varför är det här en sån personlig triumf för er, den här enstaka rösten?
Okej. Jag säger att vi är oeniga. Vi säger det till domaren.
Nå? Jag vill höra argument.
Ni, det är ni som är ledare för den här saken. Vad säger ni?
- Vi går igenom det igen. - Vi har redan gått igenom det igen.
Karln i flanellkostymen flyger fram och tillbaka som en tennisboll.
Det är ingen vits med att vara otrevlig. Ni försöker göra det till en tävling.
Okej.
Vi kanske kan tala om att sätta en tidsgräns.
Ja, En sista ansträngning för att knäcka det.
Klockan är kvart över sex. Någon nämnde klockan sju.
Då kan vi börja diskutera om vi måste rapportera att vi är oeniga eller inte.
- Känner ni er inte bra? - Jag känner mig utmärkt bra, tack.
Jag sa att sju verkar vara en lämplig tidpunkt...
Anledningen att jag frågade var för att ni satt och gnuggade näsan som om...
Å, förlåt att jag avbryter.
Men ni gjorde en gest som påminde mig om något.
- Jag försöker komma fram till något här. - Men, jag tror det här är viktigt.
Tack. Nu, om vi... Jag är säker på att ni förlåter mig,
men jag undrade varför ni gnuggade er på näsan så där?
Hallå, kan vi komma igång?
Just nu pratar jag med herrn som sitter intill er.
Nå, varför gnuggade ni er på näsan så där?
Om ni absolut vill veta så gjorde jag det för att jag är lite irriterad där.
Å, jag beklagar. Är det... Är det glasögonens fel?
Ja det är det. Kan vi komma igång med något annat nu?
Era glasögon har gjort djupa avtryck på vardera sidan om näsan.
Det såg jag inte tidigare. Det måste vara irriterande.
Ja, mycket irriterande.
Sånt där vet jag ingenting om. Har aldrig haft glasögon i mitt liv. Perfekt syn.
Kan ni säga vad det är ni vill få fram på optikområdet?
Kvinnan som vittnade om att hon såg mordet,
hon hade likadana märken på näsan.
Sjutton också! Det har han rätt i.
Ursäkta. Kan jag bara få en minut så är jag klar.
Jag vet inte om någon annan lade märke till det.
Jag tänkte inte på det då, men jag har framkallat hennes ansikte inför mig.
Hon hade sådana märken. Hon satt och gnuggade dem i rättssalen.
Han har rätt. Det gjorde hon mycket.
Kvinnan var omkring 45 år.
Hon gjorde stora ansträngningar att se ut som 35.
Första gången hon var inför publik. Hårt sminkad. Blonderat hår.
Helt nya kläder som skulle passat bättre på en yngre kvinna.
lnga glasögon. Kvinnor gör så. Försök föreställa er henne.
Vad då, inga glasögon? Hur kan ni veta om hon använder glasögon normalt?
- Bara för att hon gnuggade sig på näsan? - Hon hade såna där märken. Det såg jag.
- Än sen då? Vad tror ni det betyder? - Jag är trött på ert skrikande...
Äh, glöm bort det.
Jo, hör på, han har rätt. Jag såg dem också. Jag satt närmast henne.
Hon hade de där märkena på näsan.
Vart försöker ni komma? Blonderat hår, märken på näsan. Vad betyder det?
Kunde de där märkena ha orsakats av något annat än glasögon?
Nej, det kunde de inte.
Jag såg inga märken.
Det gjorde jag. Konstigt, men jag tänkte inte på det tidigare.
Varför sa inte advokaten nåt?
Det är tolv personer som koncentrerar sig på det här målet.
- Elva av oss tänkte inte heller på det. - Och åklagaren?
Tror ni han skulle gå med på nåt sånt? Att hon skulle vittna utan glasögon?
Har ni aldrig upplevt att en kvinna inte vill ha glasögon för utseendet skull?
Okej. Hon hade märken på näsan. Det medger jag.
Av glasögon. Hon hade dem inte ute bland folk,
för hon ville se snygg ut.
Men när hon såg den där grabben mörda sin far, då var hon ensam i huset.
Det är allt.
Har ni glasögonen på er i sängen?
Nej, det har jag inte. lngen har glasögon på sig i sängen.
Det är logiskt att anta att hon inte hade på sig dem i sängen.
- Hur vet ni det? - Jag vet inte. Jag bara gissar.
Jag gissar också att hon inte hade dem när hon råkade titta ut genom fönstret.
Hon berättade att mordet begicks precis när hon tittade ut.
Lampan släcktes. Hon hade inte tid att sätta på sig dem.
Här är en till gissning. Hon trodde att hon såg pojken mörda din far.
- Jag säger att hon bara såg suddigt. - Hur kan ni veta vad hon såg?
Hur kan han veta allt det där? Hur kan han veta vilken typ av glasögon hon hade?
Det kanske var solglasögon! Hon kanske var långsynt! Det kan ni inte veta.
Jag vet bara att nu är det ett frågetecken över kvinnans syn.
Att identifiera en person på fyrtio meters avstånd, på natten, utan glasögon.
Ni kan inte döma någon till döden baserat på sådant vittnesmål!
Kom inte med det.
- Kan hon inte ha sett fel? - Nej.
- Är det inte möjligt? - Nej, det är inte möjligt.
Är det möjligt?
Oskyldig.
Tror ni han är skyldig?
Jag tror han är skyldig.
Och ni?
Nej.
Jag är övertygad. Oskyldig.
- Vad är det för fel med er? - Jag har rimligt tvivel nu.
- Det är elva mot en. - Och alla de andra bevisen?
Allt det där andra? Kniven? Hela jävla saken?
Ni sa att vi kunde kasta ut alla de andra bevisen.
Vad gör vi nu?
Ni är ensam.
Det rör mig inte om jag är ensam eller inte. Det är min rätt.
Det är er rätt.
Nå, vad vill ni? Jag säger att han är skyldig.
- Vi vill höra era argument. - Jag har redan sagt mina argument.
Vi är inte övertygade. Vi vill höra dem igen.
Det får ta den tid det tar.
Allting. Allting som pågick i den där rättssalen säger att han är skyldig.
Vad tror ni? Att jag är en idiot eller nåt?
Det där med gubben som bodde där och hörde allting.
Eller det där med kniven. De hittade en precis likadan?
Gubben såg honom! Alldeles där, i trappan.
Vad spelar det för roll hur många sekunder det var?
Varje jävla sak. Kniven som ramlar genom ett hål i fickan.
Ni kan inte bevisa att han inte hann fram till dörren.
Ni kan linka omkring i rummet, och ta tid på er, men ni kan inte bevisa det.
Och det där med högbanetåget? Och bion?
Ett sånt jävla påhitt.
Jag slår vad om $5,000 på att jag skulle komma ihåg filmer som jag såg.
Det säger jag er, allt som hände har förvrängts.
Det där med glasögonen? Hur kan ni veta att hon inte hade på sig dem?
Den där kvinnan vittnade i öppen rättegång!
Och det där med att höra pojken skrika? Va?
Jag har alla fakta här, det kan ni vara säkra på.
Jag...
Ja, så är det. Det var hela målet.
Nå?
Säg något!
Ni är ena jävla blödingar.
Ni kan inte tvinga mig. Jag har rätt till min åsikt.
Jävla ungar... Man sliter livet ur sig för dem!
Nej...
Oskyldig.
Vi är klara nu.
Hallå!
- Vad heter ni? - Davis.
Jag heter McCardle.
- Ja, adjö då. - Adjö.