Når skal du få deg en ordentlig kniv?
Du kan beholde denne.
- Hvem har papirene dine? - De er her.
God morgen, mine barn.
Kom bare nærmere.
Kom nærmere.
Her er navnene, deres President.
Så nå, mine barn, hva er problemet dere har med til meg?
Vel, noen må si det.
Dere må ha kommet hit for noe.
Ja, min president, vi har kommet for noe.
Vel da, du kan si meg det.
Kjenner du til det jordet?
Jordet med den store, hvite steinen midt på,
rett sør for Anenecuilco?
Min president, vår delegasjon...
- De har tatt fra oss jorda vår. - Hvem tok fra dere jorda?
Mine barn, når dere kommer med beskyldninger,
vær sikre på at dere har fakta.
Hvem tok fra dere landet?
- Den store landeiendommen der. - Den er større enn et kongedømme.
- De har tatt fra os de grønne dalene. - Eslet oss bare steinete åssider.
Vi kan ikke dyrke koret vårt der.
Det er rett. det er et nytt gjerde med piggtråd der.
Vi kan ikke fø kyrne våre,
Du vet de tre husene ved den kvite steinen?
- De brente dem ned! - De planter sukkerrør på landet vårt.
Kan dere bevise at dere eide dette jordet?
Landsbyen vår har eid den jorda fra før historien begynte.
Vi har et papir fra Den Spanske Kronen.
Vi har et papir fra Den Meksikanske Republikk.
Vel, er dette sant, har dere ingen problemer.
Mine barn, retten vil avgjøre dette.
Jeg skal sende dere til min personlige advokat.
Men før dere treffer han,
ber jeg dere finne grensesteinene deres.
Sjekk dem mot deres tildelelser og skjøter.
Verifiser grensene deres, fakta.
Fakta.
Nå, mine barn, har jeg andre saker å ta meg av.
Jeg har vært presidenten deres i 34 år.
Det er ikke en lett jobb å være president.
- Takk skal dere ha. - Takk, takk.
Takk, min president, takk.
Hva er det neste?
Vi kan ikke verifisere grensene, min president.
Jorda er gjerdet inn og voktet av bevæpnede menn.
De planter sukkerrør i maisåkrene våre nå.
- Retten vil avgjøre... - Med din tillatelse...
Retten?
Kjenner du til noe landkrav som er vunnet av landsens folk?
Har ditt land blitt tatt?
Min fars land ble tatt for lenge siden, min president.
Mine barn, jeg er deres far, deres beskytter.
Jeg er deres blod.
Men tro meg, slike saker krever tid.
Dere må være tålmodige.
Med din tillatelse, min president,
vi lager våre tortillas av mais, ikke tålmodighet.
Og tålmodighet vil ikke krysse et armert og bevoktet gjerde.
Å gjøre som du sier, for å verifisere de grensene,
trenger vi din autoritet for å krysse gjerdet.
Jeg kan umulig utøve en slik autoritet.
- Men du tilråder det. - Jeg kan bare tilrå.
Da vil vi naturligvis, min president, gjøre slik du tilrår.
Takk. Med din tillatelse.
Du!
- Ja, min president. - Hva er navnet ditt?
- Zapata. - Hva er det?
Emiliano.
Zapata.
Værsågod.
Takk min sønn.
Med glede, fader.
Kom hit!...Kom hit!
Her; Her, her!
Gå tilbake!...Gå tilbake!
Ta han! Han på den hvite hesten!
Det er han vi skal bringe inn!
Det er han! Han på den hvite hesten!
Det er han! Kom igjen!
Zapata!
Emiliano Zapata!
Zapata!
Emiliano Zapata!
Zapata!
Emiliano Zapata!
Dummingen! Han kommer fortsatt.
Hvem tror du det er?
En fremmed. Se på klærne hans.
- Emiliano, skal jeg drepe han? - Nei, skyt foran ham igjen.
- Forsiktig, ikke treff han. - Vil jeg treffe, så treffer jeg.
Vil jeg bomme, bommer jeg.
Noen har dødd av en nesten bom.
Zapata!...Emiliano Zapata!
Han er dummere enn jeg trodde. Han kommer fortsatt.
Han er gal.
Du vet det ikke er pent å drepe gale mennesker?
Emiliano, skal jeg prøve igjen? Litt nærmere?
Hvordan kan du komme nærmere?
Kanskje han har med en beskjed.
Se nå, kanskje det er ei felle.
Hvorfor ikke drepe han? Det er mye lettere enn å bekymre seg så mye.
- Hva koster det? Ei lita kule. - Nei.
Hva er det du vil?
- Jeg leter etter Emiliano Zapata. - Han er ikke her.
- Vennene hans sendte meg. - Hvem er vennene hans?
- Folka i landsbyen. - Han er ikke her.
Jeg har ingen våpen.
Hva er dette?
Ei skrivemaskin.
Sverdet til tankene.
Jeg trodde du ikke hadde noen våpen.
Ikke ødelegg den! Sett den ned!
Sett den ned!
Hermano!...Sett den ned.
Du er Emiliano Zapata.
Jeg kommer med nyheter fra Madero, lederen av kampen mot Diaz.
Gi meg litt vann.
Hvorfor kommer du til meg?
Gi meg litt vann, mens jeg snakker med deg.
Fernando Aguirre.
Pablo Gomez.
- Jeg vil snakke med deg. - Snakk.
- Jeg vil du skal høre etter. - Vel, snakk.
"Despotismen til Porfirio Diaz er utålelig."
"I mer enn 34 år har han hersket som en grusom tyrann."
Ja, Blanco... Ganske snart nå.
Hør: "Den egentlige meningen av demokrati er for lengst glemt i Mexico."
"Valg er en farse. Folket har ingen stemme i regjeringen."
"Kontrollen av landet er i hendene til en mann,"
"og til de han har utnevnt til å utføre sine ordre."
- Hvem skrev det? - Francisco Madero.
"Skal vi bringe tilbake friheten som bare er i et demokrati,"
"må vi forenes for å drive tyrannen fra stillingen."
- Hvem er Madero? - Lederen av kampen mot Diaz.
Hvor er han?
Nå er han i De Forenede Stater, Texas.
Et fint sted å lede kampen mot Diaz fra.
Fra Texas gjør han forberedelser.
Nå er han klar til å sette igang.
Han sender ut mange folk som meg for å spre budskapet,
søke ut ledere i andre deler av Mexico.
Jeg ble sendt til staten Morelos.
Forsiktig.
Lukta av merr kom med vinden i morges, han er rastløs.
Det er jeg og.
- Folka i byen fortalte meg... - Tro ikke det folk forteller deg.
Hei!...Hei du!
Kom igjen, et.
Ta nå og spis.
- Madero? - Ja.
Husker du at jeg leste til deg om han i ei avis.
- Du lovte å lære meg å lese. - Jeg skal, jeg skal.
La oss snakke mer med denne mannen om Madero.
- Kanskje han har et brev? - Nei, alle kan skrive et brev, selv du.
Jeg vil gjerne se Madero i øynene.
- Så dra dit han er og snakk med ham. - Jeg kan ikke.
- Hvorfor ikke? - Nei.
Jeg vet hvorfor.
Jeg vil du skal dra til Madero, se ham i ansiktet, og si meg hva du ser.
Jeg? Han er i Texas.
Vel, så dra til Texas.
- Hvor langt er det? - Hvem vet? Dra og se.
Du vet jeg aldri har vært utenfor staten vår.
Nå skal du. Jeg vil du skal dra og finne ut om vi kan stole på ham.
Jeg liker ansiktet hans.
Men et bilde er bare et bilde.
Greit. Når vil du jeg skal dra?
- Nå. - Nå.
Akkurat nå. Skvett opp.
Liker du det du ser i ansiktet hans, så fortell om våre problemer her.
Og fortell han at vi anerkjenner han som leder mot Diaz.
- Hvor skal han? - Hva?
Hvor skal han?
Jeg vet ikke. Han sa det ikke.
Nå drar han... hvor skal han?
Jeg vet det ikke. Han sa det ikke.
Hva er det som feiler han?
Kvinnfolk. Hva ellers?
- Hvor skal du hen? - Hvor som helst.
- Hva med henne? - Hun kan ta vare på seg selv.
Dette er veldig uorganisert.
Politi.
Josefa, jeg må snakke med deg.
Federales er etter deg.
Vet det. Jeg risikerer livet ved å komme hit.
- Når kan jeg snakke med din far? - Hvorfor det?
- For å be om din hand. - Nei, gjør ikke det.
- Hvorfor ikke? - Bare ikke gjør det.
- Hva er galt med meg? - Det er ikke det.
Hva ville være galt med meg om jeg giftet meg med deg?
Hva mener du?
Jeg her ikke til hensikt om å ende opp med å vaske klær i ei grøft,
og klappe tortillas som en indianer.
Hvem sier det?
Min far.
Min mor var en Salazar.
Zapatas var høvdinger her da din bestefar bodde i ei hule.
Husk alltid på det.
Vel, dere er ikke høvdinger nå.
Du har ikke noe land, ingen penger.
Uten hell er du sannsynligvis i fengsel innen i morgen.
Vær stille.
Jeg er tilbudt en svært viktig stilling av Don Nacio de la Torre.
Don Nacio de la Torre ansetter ikke noen som flykter fra loven.
Om jeg godtar tilbudet, får han meg benådet.
Hvorfor i all verden skulle Don Nacio trenge en som deg?
Hvorfor?
Du vet tydeligvis ikke, Josefa,
at jeg er en av de beste til å bedømme hester i landet.
Du er den eneste som ikke vet det.
Jeg var med han i flere år. Jeg kjøpte alle hestene i stallen hans.
Hadde jeg ikke hjulpet Don Nacio å kjøpe hestene hans,
ville det seinere blitt oppdaget at de hadde fem bein.
Fordekt apekatt.
Du vet, Josefa, at jeg kan ta deg bort med meg med makt.
- Nå. - Med makt.
Jeg ville ikke hindret deg.
Jeg ville gått med deg, fordi jeg ikke kunne hindret deg.
Men før eller seinere vil du falle i søvn.
Og da?
Før eller seinere vil du sovne.
Det vil du ikke gjøre. Ei respektabel jente som deg.
Jo, det vil jeg.
Fordi jeg er ei respektabel jente.
Ei respektabel jente vil leve et trygt liv,
beskyttet, begivenhetsløst, uten overraskelser,
og fortrinnsvis med en rik mann.
Det mener du ikke.
Det gjør jeg.
Kom tilbake når du kan tilby meg det.
Han vil slippe deg fri nå. Ikke skrik.
Politiet er etter ham.
La henne gå.
- Jeg liker ham. - Gjør du?
Jeg mener, han er en forferdelig mann. En rømling og kriminell.
Jeg liker ham også.
Gni det inn. Gni det hardere inn.
De er så late.
Lunsj er klar nå.
Ja, dette er den beste i flokken. Hvor er de andre?
- Er de andre her? - De er så late.
Om de ikke stjeler, så sover de. Er de våkne, er de fulle.
La oss se på de andre.
- Men lunsj er servert! - Den kan vente.
Hei!...Hei!
Dette er det jeg mener! Dette er det jeg snakker om!
- Hva er det?- - Stjeling. Ser du? Selv heste-mat!
De stjeler allting!
Slutt med det, Emiliano! Stopp det!
- Få tak på ham. - Få ham ut.
Få ham ut!
Kom deg ut, din... din...
Nei!
Kom deg ut!
Da jeg fikk anklagene mot deg frafalt, lovte du.
Det var ikke lett.
- Jeg ønsker ikke å angre... - Jeg vet det.
Emiliano, jeg har sagt til deg at vold ikke er bra.
Så hvorfor bruker han det?
Så full av sinne... Så full av sinne.
- Gutten var sulten. - Ro deg ned.
Hør nå, Emiliano. du er en dyktig mann, og en flittig mann.
Du kan til og med bli en viktig mann. Ha penger og eiendom, og bli respektert.
Du sa til meg at det var det du ønsket. Vil du det, eller vil du ikke?
Den gutten var sulten.
Er du ansvarlig for alle?
Du kan ikke være hele verdens samvittighet.
- Takk. - Du skulle sett han falle.
Har du en sigar til?
Noen av dine beundrere.
Indianere.
Det mest siviliserte ved deg, er din sans for gode sigarer.
Jeg skal gi deg en oppskrift, Emiliano.
Du trenger en kone. Har du snakket med Josefas far?
- Nei. - Hvorfor ikke?
Han liker ikke meg, og jeg liker ikke han.
I forretninger er det få folk som liker hverandre,
men de må komme overens, ellers blir det ingen forretninger.
Hør nå, Emiliano. Nå har du en stilling, klær...
Dra til señor Espejo. Fortell ham at jeg er din sjef.
Skap fred med ham.
Og glem ikke: Presidenten har tegnet en sirkel rundt ditt navn.
Du må oppføre deg.
Det er best du begynner å øve deg nå.
Gå bort og be han om unnskyldning.
Vel, gjør det.
Jeg ber om unnskyldning.
Godtatt. Godtatt.
Greit?
Kjenner du dem?
Han er en venn. Han har vært borte.
Hei, se...
Hva er det?...Texas?
Hallo.
- Han snakket om deg, Emiliano. - Han vil ha et budskap fra deg.
Et sterkt trykk fra nord og sør,
og Diaz faller som en gammel okse med et sverd under skuldra.
Tiden har kommet.
Hvorfor lar de denne Madero være oppe i De forenede Stater?
Hvorfor låser de han ikke inne?
Der oppe beskytter de politiske flyktninger.
- Hvorfor? - Der oppe har de demokrati.
Ja, vi har demokrati også, og bare se.
- Jeg vet det. Men der oppe... - Jeg skal forklare det.
Der oppe regjerer regjeringen, men med folkets godkjenning.
- Folket har en stemme. - Det er riktig.
De har også en president, men han styrer etter folkets vilje.
Her har vi presidenten, men ingen godkjenning.
Hvem har spurt oss om vi ville ha Diaz i 34 år?
Ingen har noensinne spurt meg om noe.
- Vel... - Hvor står du i alt dette?
Madero sendte ham med meg. Han vil ha et budskap fra deg.
- Be ham finne en annen leder. - Du tror ikke på ham?
- Jo. - Og så?
Be ham finne an annen mann.
- Som du vil. - Jeg har noen private affærer.
Jeg vil ikke være verdens samvittighet. Jeg vil ikke være samvittigheten til noen.
Som du vil.
Inocente, hva er i veien?
Kom deg unna fangen.
Inocente, hva er det de tar deg inn for?
- Inocente... - Han kan ikke snakke, Emiliano.
Inocente, her.
Hva gjorde han?
De er galere enn de galeste folka jeg har sett.
- Vel, hva har han gjort? - Hvem vet?
De gjør alltids noe.
Hva skal dere gjøre med ham?
Jeg tror det er best at dere bare lar ham gå.
Vent.
Slipp ham fri!
Han er død.
Du skulle ha kuttet reipet uten å snakke.
Han krøp gjennom gjerdet om natta for å plante mais.
Faren min gjør det samme.
Se på denne maisen. Han tror fortsatt at det er hans jorde.
Sta... Det er det dere er.
Nei, ikke sta.
Jordet er som en kvinne. Du lever med det hele livet.
Det er hardt å oppdage at hun ikke er din.
Han forstår.
Hermano, Jeg fikk ikke tak i dem. De er...
Jeg er lei for at vi har skapt problemer for deg.
Nå vil de komme etter deg.
Du kan gjemme deg i mitt hus.
Det vil være en ære å ta vare på hesten din.
Takk.
- Du nevnte Don Nacio. - Don Nacio er min sjef.
Han har forsikret meg om at jeg vil bli en mann med verdier,
og på det grunnlag ber jeg om din datters hand.
Min venn, tror du jeg er ufølsom for den æren du gir meg
ved å tilby deg å ta min datter fra mine hender?
Hvorfor er det umulig for meg å få et glass kaldt vann i dette huset?
Gå! Gå!
Men jeg trenger ikke å tenke så mye gjennom dette problemet,
før jeg svarer med et permanent og uforanderlig: Nei.
Svaret er nei.
Hva er galt med meg?
Vi har et ordtak.
Selv om vi alle er laget av samme leire, er ei mugge ikke en vase.
Hva er galt med meg?
Jeg håpet du ikke ville spørre igjen.
Men siden du har, tillat meg å si,
at du er en rancher uten land,
en herre uten penger, en mann av substans uten substans.
Slåsskjempe, fyllik, skrytepave, det er ting du er.
Jeg har ikke noe imot deg personlig,
og jeg forstår at du for noen kan være ønskelig.
Men for min datter,
har jeg ikke noe ønske uansett
om en dag å finne henne sittende på bar jord
og klappe tortillaer som en vanlig indianer.
Hva er det du gjør?
Finn en handelsmann til henne.
En stinkende, møllspist mann som deg selv.
La henne bli dronning over lagrene,
og elskerinnen til kvitteringsblokkene.
Bring han hit ned! Hit ned!
Rydd veien!
Denne mannen er en kriminell.
Dere gjør dere skyldige i hans forbrytelse.
Hva prøver dere på å gjøre?
Vi er her, min kaptein, med din tillatelse,
for å se til at fangen ikke prøver å unnslippe.
For om han prøvde, ville dere bli tvunget til å skyte ham i ryggen.
- Er det ikke slik, kaptein? - Dere bryter loven.
Nei, vi hjelper loven, med din tillatelse, for å vokte fangen.
- Zapata, ledningen. - Hva mener du?
Telegrafledningen. Kutt den før han bruker den.
Ikke rør den! Det er opprør!
Jeg vet det. Kutt den!
- Ingen ammunisjon. - Ingen ammunisjon?
- Hva fant dere? - Uniformer og tepper.
- Ingen ammunisjon? - Ingen ammunisjon.
Hermano, kom hit. Se hva jeg fant.
- Ammunisjon? - Nei, dynamitt.
Eske på eske. Bare dynamitt.
- Ammunisjon? - Nei, krutt og dynamitt.
- Hvor mye? - Plenty. Bare se.
Hva tror du?
Vel, vi venter ikke. Vi bruker det vi har.
- Noe som foregår? - Noen få kvinnfolk.
Jeg likte det bedre da de skjøt.
Kanskje Zapata har løpt tom for ammunisjon.
Jeg vil ikke stole på det.
Jeg tror de har dratt bort. Se der, sir.
Noen torg-koner. Om det er et marked, må de ha dratt sin vei.
Når det gjelder indianere, stoler jeg ikke mer på kvinnfolk enn menn.
Det har ikke vært tegn til Zapata siden middagstid i går.
Send ut en speider.
- Kaptein! Min kaptein! - Hva gjør du der nede?
- Vil du kjøpe noen egg, sir? - Kom deg unna porten!
Skynd dere. Stable kurvene.
Kom dere unna porten, ellers skyter jeg!
- Stable kurvene. - Unna porten, ellers skyter jeg.
Skynd deg! Skyt! Få tak i de kurvene. Fort!
Ild!
Husker du maskingeværet som tok oss i flanken fra høyden?
Ja.
Denne gutten og broren hans krabbet ut i mørket,
fikk lasso på geværet og trakk det ut av skytterens hender.
- Og se på størrelsen hans. - Gjorde du det?
Selvfølgelig gjorde han. Bring hit maskingeværet!
La geværet være. Gjorde du det?
Hvor er broren din?
Drept.
Du burde få en belønning.
Hei, hei, broder. Hit!
Vil du ha denne grisen?
Vel, hva da? Hva som helst.
Ikke hesten min!
Det er en god hest.
Han har sagt det han ønsker.
Ta den.
Hva har han gjort?
Jeg vet ikke. Jeg venter på å finne ut.
Don Emiliano, min venn.
Jeg er her bare for å presentere for deg,
representanter for vår store frigjører,
Francisco Madero.
Mine herrer. Mine herrer!
Mine herrer, her er han. Jeg har funnet ham for dere.
Don Emiliano Zapata, en av mine eldste bekjente.
Jeg tror vi kjenner hverandre.
Jeg gratulerer, General Zapata.
Les det.
"Til Emiliano Zapata,."
"Jeg, Francisco Madero, handler med autoritet"
"gitt meg av styrkene til dem triumferende frigjørelsen,"
"gjør deg til general over styrkene i sør."
"Dagen vil snart komme, da jeg omfavner deg i triumf."
"Lenge leve Mexico."
Han har signert med sin egen hand.
Jeg og familien vil bli glade om...
Nå må du ha på deg de sakene en general bruker.
Jeg og familien min vil...
- Hvor fikk du de der? - Fra en general. Hvor ellers.
General!
Min kone, min datter, og jeg selv vil bli beæret om...
En gave.
Gutter! General Zapata!
Vennligst ta denne. Den er finere.
Så bortkasta tid.
Han skulle stjålet henne, om han ville ha henne.
På denne måten får han hennes fars penger også.
Ja, men er det verdt alt dette her?
Jeg har med hele mitt hjerte elsket hundre kvinner jeg ikke ønsker se igjen.
Og han er fortsatt etter denne her. Jeg forstår det ikke.
Hva synes du om meg?
Det er sagt at en krigers skjold er hans kjærestes hjerte.
Hmm?
Vi har et ordtak:
En vel kledd mann, er en vel ansett mann.
En ape i silke, er likevel en ape.
Når kjærlighet og skjønnhet kommer inn i huset,
så kast ut lampene.
- En time og tre kvarter allerede. - Jeg vet det. Det gjør meg kvalm.
Det er slik disse folka gjør for å bli gifte.
Unnskyld meg.
Tror du på ordtaket:
Et egg uknekt, en hest uridd, ei jente ugift?
Jeg tror at en mann er ild, og en kvinne brensel.
Og hun som er født vakker, er født gift.
Gå vekk fra vinduet og slipp gjennom litt luft.
Og få den hesten vekk herfra!
Fortsett!
Beste hesten jeg har hatt.
Josefa, la oss ta en spasertur i parken.
Det kan være et vindpust der.
- En spasertur. - Alene?
En pisket hund er en klokere hund.
Tror du at tre kvinner og ei gås er et marked?
Jeg tror at kjærlighet ikke kan kjøpes med annet enn kjærlighet.
Og han som har ei god kone, bærer himmelen i hatten sin.
Etter kjærlighet, mat. En kopp sjokolade?
En sulten kropp har ei mager sjel.
Emiliano!
Hjertets pediment er magen.
Alicia Candelaria, vil du hente oss litt sjokolade?
- Emiliano. - Hva?
Diaz rømte bort. Han har forlatt landet.
- ¡Viva Zapata!... - ¡Viva Zapata!
- Er det sant? - Det er sant.
Josefa, striden er over.
- Josefa! Josefa! - Mamma, vær stille.
Striden er over.
Emiliano?
Det er nesten morgen.
De blir aldri trette.
Emiliano!
Emiliano, min lillebror.
Josefa.
Josefa, min søster.
Emiliano, kom tilbake i senga.
Min kjære venn, vi blir gamle.
Vi blir veldig, veldig gamle.
Jeg vet hva som feiler deg.
Hva?
Du, min venn, du har tungt blod.
Du er ulykkelig fordi striden er over.
En halv seier. All feiringa, og ingenting egentlig vunnet.
Jeg er glad i deg, men jeg liker deg ikke.
Jeg har aldri likt deg, min kjæreste venn.
- Det blir mye mer blodsutgydelse. - Greit, det blir det!
Men ikke i natt... Her, forsyn deg. Vær menneskelig.
Emiliano?
Hmm?
Du er rastløs.
Er du ulykkelig?
Å nei. Bare sov.
Får du ikke sove?
Hør nå...
Hva tenker du på?
Ingenting.
Du er også... Nei, nei, nei.
Hva er det du bekymrer deg for?
Vi finner oss et godt jordstykke et sted, og slår oss ned.
Legg deg og sov nå.
Jeg vil ikke sove, Emiliano, kampen er over.
Madero er i hovedstaden, og i morgen drar jeg og møter ham.
- Kan jeg bli med deg? - Nei.
- Tror du vi får barn? - Ja.
Vi navngir dem alle Francisco, etter Madero, for han skapte fred.
Emiliano, er det noe med meg?
Nei.
Du må ikke tro det.
Så vil jeg du skal si meg det.
Jeg skal treffe Madero og alle mennene rundt ham.
Du sier det ikke til meg.
Menn med skoler.
Sakførere, utdannede menn.
Du sier det ikke til meg.
Hesten min og rifla mi vil ikke hjelpe meg der.
Jeg kan ikke lese.
Lær meg.
Selvfølgelig.
Lær meg nå.
Hent ei bok.
Hei, vær stille der nede.
Kan dere ikke la en mann sove på bryllupsnatta?
Begynn.
"I begynnelsen... skapte Gud Himmel og Jord."
- "I..." - I
- "Be.." - Be..
"Begynnelsen..."
Vel, der drar han.
Gamle Diaz var mer rotten enn vi visste.
Da Huerta trykket på fra nord med Pancho Villas hjelp.
Og du, general, fra sør, så falt Diaz sammen.
Unnskyld meg, sir.
Men når vil landet til landsbyene bli gitt tilbake?
Folket på landsbygda spør.
Tenk ikke på det. Nå skal vi bygge langsomt og forsiktig.
Folket på landsbygda vil vite.
De skal få landet sitt, men etter loven.
Dette er en delikat sak. Den må studeres.
Hva er det som skal studeres?
Vel, landet må gis tilbake etter loven, så det ikke blir noen urett.
Og når vi snakker om land... Vennligst lukk døren.
La meg vise deg dette.
Takk.
Ser du her hvor de to elvene møtes?
Landet er svært fruktbart her.
Fruktbart, flatt, og vel vannet.
Jeg er fortalt at det er et godt hus der.
Vet du hva dette er, general?
Nei.
Det er din ranch.
Min ranch?
Det er en fin gammel skikk å belønne seiersrike generaler,
og ingen fortjener det mer enn deg.
Jeg kjempet ikke for en ranch.
Jeg tror ikke du forstår hva jeg mener.
Jeg vet hva du mener.
Tilgi meg, sir, men landet jeg sloss for, var ikke til meg selv.
Men general, jeg vil ikke...
Hva skal du gjøre med landet jeg kjempet for?
General, General, det vil bli ivaretatt, tro meg, og i god tid.
Nå er ei god tid.
- General Zapata, sett deg. - Jeg er ikke trett.
Dette er en konstitusjonell regjering.
Det er bare en måte å gjøre disse sakene på.
Støyen, forvirringen... Jeg kan ikke tanke her.
Kom dere ut. Gå ut!
Gi meg disse. Jeg signerer dem nå.
De venter fortsatt, sir.
La dem vente. Vel, jeg kommer.
Jeg kommer straks tilbake. Slipp ingen andre inn.
Få ut disse arbeidsfolkene. De lager for mye støy.
Denne musa i svart dress snakker for likt Diaz.
Nei, han har rett. Dette er fred.
Det tar tid. Vi må arbeide med loven nå.
Lover?
Lover regjerer ikke. Det gjør menn.
De samme menn som regjerte før, er nå her i det rommet.
De har hans øre.
De må renses ut.
Først må landet bli gitt tilbake.
Og om Madero ikke gjør det...
Ja.
Da er han en fiende også.
Du er emissæren hans, offiseren hans, vennen hans.
Jeg er ikke venn av noen eller noe, unntatt logikk.
Fred er svært vanskelig.
Hermano, hva tror du?
Det er et pent stykke land de har tilbudt deg.
Hvilken skade gjør det? Du har aldri tatt noe.
Resultatet? Vi har ingenting.
Det er endelig stille.
General Zapata, stoler du ikke på meg?
Du må stole på meg.
Jeg lover deg at det første som opptar meg er med land.
Men på en slik måte at det blir varig.
Før du kan gjøre noe etter loven, må du ha en lov.
Vi kan ikke ha en bevæpnet og sint nasjon.
Det er på tide, general, å legge bort våre våpen.
Det er faktisk det første skritt.
Det er min første anmodning til deg.
Legg vekk dine våpen, og oppløs armeen din.
Og hvem skal fremme lovene når vi får dem?
Den regulære armeen. Politiet.
Det er dem vi nylig kjempet mot, og slo.
Gi meg klokka di.
Hva?
Gi meg klokka di.
Gi den til meg.
Det er ei nydelig klokke.
Dyr.
Nå, ta rifla mi.
Nå kan du ta klokka di tilbake.
Men uten denne, aldri.
Du viser en sterk moral.
Du ber oss om avvæpning.
Hvordan kan vi få vår jord og beholde den, om vi avvæpnes?
Men det er ikke så enkelt.
Det er et spørsmål om tid...
Tid? Tid er en ting for en lovgiver,
men for en farmer er det en tid for å plante, og en tid for å høste,
og du kan ikke plante og høste tid.
General Zapata, stoler du på meg?
Bare på den måten mine folk stoler på meg.
Jeg stoler på deg, og de stoler på meg, men bare så lenge vi holder våre løfter,
og ikke et øyeblikk lenger.
- Hvor skal du? - Jeg drar hjem.
Hva vil du gjøre der?
Jeg skal vente, men ikke lenge.
Drep han Zapata nå. Spar tid, liv.
Kanskje ditt eget.
Lyttet du, general Huerta?
Jeg tilrår at du skyter Zapata nå... Nå!
General Huerta, jeg skyter ikke mine egne folk.
- Du kommer til å lære. - Han er en fin mann.
- Hva betyr det? - Han er en ærlig mann.
- Hva har det å gjøre med det? - En mann kan være ærlig og ta helt feil.
- Jeg stoler på han. - Til å gjøre hva?
Jeg tror det er essensielt at jeg tar troppene mine ned til Morelos
og hjelper han å beslutte seg for avvæpning.
Ja?
Å, unnskyld meg.
Nei, nei, vent, vent. Kom inn, kom inn.
Jeg...
- Du kan snakke fritt. - Ja, sir.
Unnskyld meg. Kom inn. Kom inn.
Jeg ønsker å snakke med general Zapata igjen.
Viv du be han komme tilbake?
Han kommer ikke tilbake. Han er sta.
Men om du ville komme ned til Morelos, så er han anderledes der.
Du vet, hele livet hans har vært kjemping.
Han kan knapt lese.
Han trenger deg.
Hen vet det kanskje ikke enda, men han trenger at du hjelper han.
Han kan lære. Han ønsker det.
Unnskyld at jeg sier det, men du trenger han også.
Jeg skal komme.
Takk.
Jeg skal komme.
Med din tillatelse,
vennligst unnskyld avbrytelsen.
Tropper er ikke nødvendig.
Jeg drar uten tropper.
Dette er fine folk.
Du vet, general Huerta, det finnes slike ting som ærlige mennesker.
Å, odøren av godhet.
Skaff meg en drink.
Du vet vi kommer aldri noen vei så lenge Zapata er i live.
Han tror på det han kjemper for.
Det gjør Madero også, sir.
Jeg vet det, men han er ei mus. Han kan håndteres.
Zapata er en tiger.
Du må drepe en tiger.
Ser du?
De har ikke imot å gi fra seg våpnene nå som jeg har forklart det for dem.
Han forklarte det svært godt, ikke sant, Emiliano?
De har akseptert det. Har du?
Jeg har kjempet så lenge at jeg ikke forstår fred.
Fred er det vanskelige problemet.
Mange menn har vært ærlige i krig, men fred...
Jeg lurer ofte på hvordan en mann kan forbli ærlig under presset av fred.
Emiliano, hva var det som skjedde med den lille gutten du fortalte meg om,
som fikk hesten din?
Han er død.
Og de var ikke i stand til å finne hesten.
Denne kvinnen har tre rifler,
Mannen og to sønner drept.
Señora.
Vær snill å ta denne.
Nei, den er for verdifull.
Så verdifull som sønnene dine?
Emiliano! Emiliano!
- Hva er det? - Spør han!
Hva er det?
Huertas styrker kommer gjennom passet, Emiliano!
- Later du som du ikke vet det? - Nei, det gjør de ikke.
De kan ikke...
Hvor mange?
Tre regimenter med artilleri.
- Hvem utposterte speidere? - Jeg gjorde.
- Du? - Jeg stoler ikke på han. Jeg har rett.
Se på han!
Hornblåser!
Jeg vil håndhilse på vår frigjører, så jeg kan fortelle mine barn.
Kommer det tropper?
Huerta har ikke adlydt mine ordre?
Hva sa du, sir?
Takk så mye. takk.
Jeg må dra og stoppe dem.
Huerta ville ikke tørre!
Ikke la han slippe unna.
Vi må stole på Madero. Bare han kan gi oss fred.
Emiliano, hør etter. Vær snill å hør på meg!
Nei!
Få snikskytterne ut og flanker veien.
Kan være bedre å gjøre slutt på han. Hva sier du?
Emiliano, Jeg gir deg mitt ord. Jeg skal stoppe troppene.
Jeg håper det. Men gjør du det ikke, så skal jeg.
- Jeg beklager, Mr. President. - Huerta må ha misforstått.
Du vet han har gode kvaliteter også, tro meg.
- Pablo. - Ja, jeg vet, jeg vet.
Jeg skal snakke med Emiliano. Jeg skal bringe dere to sammen igjen.
Du ser på andre siden av elva, jeg ser motstrøms.
Pass på.
Vent. Hatten.
Giddy up.
Her!
Her! Her!
Greit.
- Traff du ham? Traff du Huerta? - Ja, min president.
Hvordan forklarer han dette? Hvorfor er jeg en fange her?
Du er ikke lenger en fange, min president.
Men de vil ikke la meg dra. Jeg har vært her i dagevis!
Selvfølgelig. Han har bevoktet deg for din egen trygghet.
- Du har fiender der ute. - Hvilke fiender? Zapata, Pancho Villa?
Alle har vendt seg mot deg. De forstår ikke.
Men bekymre deg ikke. General Huerta er glad i deg.
Han vil beskytte deg.
Du må være enig i at du har vært trygg her.
Hvorfor gir han meg ikke trygg reise til havna?
- Når skal han la meg treffe han? - I kveld.
- Han ba meg føre deg til han nå. - Godt... Godt. Godt.
Jeg vil ikke at han skal måtte vente.
Vi må ikke la ham vente.
Kom igjen.
Å, jeg kommer om et øyeblikk.
Det kommer til å ordne seg.
Det har sluttet.
Hvor er de? Hva er det som oppholder dem?
Vi kommer for seint til mottagelsen.
Her kommer de!
Vil du stige ut, min president?
Er Huerta her?
Hvor er han?
Hva...Hva er dette? Hva er...
Det dere gjør er galt.
Galt, sier jeg!
Nei, dere kan ikke gjøre dette. Jeg sier det fordi... fordi...
Nei!
Kom igjen, kom igjen. Jeg er for sein.
Samkvem med fienden.
Du ble sett mens du snakket med en offiser i Huertas arme.
Vi ble overfalt.
Vi vet det nå.
Hva har du å si for deg selv?
Hvorfor skulle jeg ikke snakke med han? Han var svigerbroren min.
Han ga meg en beskjed fra min kone.
Hvordan visste han hvor han kunne finne deg?
Jeg sendte melding.
Du sendte ei melding, og vi ble overfalt!
- Skyt han. - Vent.
Se bak deg.
To hundre og førtifire stridende menn.
Vi planla en overraskelse, og Huerta var rede for oss.
Da de drepte Madero, måtte vi begynne på nytt.
Vi tapte mange menn, og det var en grunn.
Men dette var unødvendig.
To hundre og førtifire gode farmere.
Dine slektninger, med seier i munnen,
men de vil aldri fordøye den.
Nå forstår du hvorfor vi har streng disiplin.
Du fortalte din kone hvor vi ville være, og hva?
Skyt han!
Trettito desertører fra den andre siden, min general.
De vil komme over til oss.
Det er lett å komme over til oss nå som vi vinner, er det ikke?
Ta vare på dem.
Sett igang.
Neste.
Jeg tror jeg skal få meg litt søvn.
Utsetter du det?
Nei.
Mmm-hmm.
Du ser trøtt ut, Emiliano.
Han møttes med fienden. Jeg har vitner.
Du trenger ikke vitner. Bare spør meg.
Det er sant. Jeg møtte Madero før han ble drept.
- Du møtte ham mange ganger. - Mange ganger, Emiliano.
Selv etter at Madero signerte ordre om å ødelegge oss.
Det var på slutten. Madero var ikke seg selv.
Han prøvde å holde kontroll på Huerta, og Huerta drepte ham!
Han var en god mann, Emiliano.
Han ønsket å bygge hus, å plante åkrer.
Om vi kunne begynne å bygge, selv mens vi brenner...
Om vi kunne plante mens vi ødelegger...
- Du sviktet vår sak. - Nei!
Vår sak var jord, ikke en tanke.
Den kornsådde jord for å føde familiene.
Frihet, ikke et ord...
men en mann som sitter trygt foran hjemmet sitt om kvelden.
Fred, ikke en drøm.
Tid til hvile, godhet.
Spørsmålet banker i hodet mitt.
Kan noe godt komme fra en ond handling?
Kan fred komme fra så mye dreping?
Kan godhet til slutt komme fra så mye vold?
Kan en mann hvis tanker er født i sinne og hat...
Kan slik en mann føre til fred?
Kan han regjere i fred? Jeg vet ikke.
Du må ha tenkt på det, Emiliano. Vet du det?
To hundre og førtifire av våre stridende menn ble drept i morges.
Vi planla å overraske fienden. De overrasket oss.
Emiliano.
Vi har vært venner siden vi voktet maisen mot kråker.
Du kjenner våre regler for samkvem med fienden.
Ja, min general.
- Og du ignorerte dem. - Ja, min general.
Skal jeg tilkalle laget?
Emiliano, ikke fremmede.
Gjør det selv, Gjør det selv.
Ei melding fra general Villa. Viktig.
General Zapata er opptatt.
General Zapata vil treffe deg nå.
Hvorfor spiser du ikke?
Si meg, hvorfor er han i det hele-tatt general?
Hva har han fått av oss? Mer.
Se på deg. Se på den kjolen.
Er dette en generals hus?
Pancho Villa vet hva han skal gjøre med sine muligheter.
Se hvordan han klær seg. Ikke motsi meg.
- Mer kjøtt? - Mer av alt.
Jeg vet hva jeg snakker om.
Å være en general er en forretnings-mulighet,
og han gjør ingenting ut av det.
Men han kunne ta halve staten, og alle ville respektert han for det.
Og han vil ikke røre den. Jeg er overgitt over han.
Har aldri hatt tro på han.
Hva er det? Hører du hester?
Er du skadet?
Nei... Vaktposter!
- Hvordan kom du gjennom linjene? - Det er ingen linjer.
Huerta er slått.
Om han er i Mexico City, skal jeg se han der.
Gratulerer, min sønn.
Er du syk?
Nei.
Jeg er trøtt.
Noe er galt med deg.
Nei, ingenting er galt.
Vi har vunnet.
Jeg trenger bare søvn.
Denne veien, mine herrer.
- Zapata! - Se, se, Huerta.
Zapata.
La oss bli ferdige med dette.
- Sett deg. - Nei.
- Nei, du skal sitte der. - Nei.
Sitt ned!
¡Viva! ¡Viva! ¡Viva!
Greit, jeg står vakt nå. Hva gjør de?
Pancho Villa snakker fortsatt, avgjør skjebnen til Mexico.
La dem ta tida de trenger. Det er viktig.
Mine herrer, tilgi meg, men det er etter tre.
Du har rett. Vi burde sovet.
- Vi har mye å diskutere. - Hva trodde du vi gjorde?
Politiske saker.
Jeg spiser for mye.
Jeg har ikke noe å diskutere. Jeg har bestemt meg.
Jeg drar hjem.
Jeg har en fin ranch nå. Jeg drar og blir president på den ranchen.
Om morgenen vil jeg høre hanegal i stedet for horn.
Vet du at noen skjøt etter meg i morges?
Noen jeg ikke engang kjente.
Hva foreslår du?
Jeg har kjempet for lenge. Jeg har mistet appetitten på det.
- Mener du at du skal dra hjem? - Jeg er syk av det.
Du slår ned en av dem, og to andre hopper fram.
Jeg trodde før at det ville virke.
Hva med Mexico?
Jeg har regnet det ut.
Det er bare en mann jeg kan stole på.
Kan du lese?
Da er du presidenten.
- Nei, nei. - Jo, jo, det er du.
Jeg har akkurat utnevnt deg.
Du får sove på det. Du skal få se at jeg har rett.
Det er ingen andre.
Ser jeg ut som en president?
Det er ingen andre.
Som følge av en rapport om en samling av misfornøyde offiserer i Saltillo,
gikk oberst Chavez, på dine ordre, inn med en kavaleritropp om natten.
Navnet til de avdøde offiserene er vedlagt, min president.
- "General." Jeg er ikke president. - General.
- Alle drept? - Alle.
Telegrafer gratulasjoner til oberst Chavez.
Ja, sir.
Neste.
En delegasjon fra staten Morelos med en anmodning.
Jeg kjenner disse karene.
Lalito, hvordan går det?
Pepe, du har blitt tynn.
Vel, hva kan jeg gjøre for dere?
Hmm?
Hva er det?
Lazaro?
Hva er galt?
Vel... hva?
Vi har en klage mot din bror.
Min bror?
Broren din flyttet inn på Hacienda de Ayala.
- Og? - Han tok jorda du hadde fordelt.
Han bor der. Han kastet oss ut.
Han drepte en mann som ikke ville dra.
Lalito, er dette sant?
Det er sant.
Vel...
Greit.
Når jeg får tid, skal jeg undersøke det.
Disse karene har ikke noe tid.
Hmm?
Disse karene har ikke noen tid.
- Om dere bare... - Ett minutt.
De har pløyd jorda, og fått den halvveis sådd.
Og de har ikke noen tid igjen.
- Din bror... - Min bror, er en general.
Og han ble general
mens han kjempet i mange år og drepte deres fiender.
Og glem det ikke.
Nå er jeg en av dere, og dere kan stole på meg.
Siden du er, bør du vite at jorda ikke kan vente.
Furene er åpne, og sæden ikke plantet, og magene kan ikke vente heller.
Hva er navnet ditt?
Hernandez.
Hva er det
Hernandez. H-E-R...
Jeg har det.
- Hvor drar du? - Jeg drar hjem.
Så du kaster det vekk?
Dra i kveld, og fiendene dine er her i morgen,
i dette rommet, ved det bordet. Og de går ikke sin vei.
De vil jage deg til du får din hvile i sola, med fluer i ansiktet.
Dra vekk nå, og jeg lover at du ikke vil leve lenge.
Jeg lever ikke lenge uansett.
Zapata, i navnet til alt vi kjempet for, dra ikke.
I navnet til alt vi kjempet for. Jeg drar.
- Jeg drar ikke med deg. - Det venter jeg ikke du skal.
Jeg kjenner deg nå.
Ingen åker, intet hjem, ingen kvinne.
Ingen venner, ingen kjærlighet.
Du bare ødelegger. Det er din kjærlighet.
Og jeg skal si det hva du vil gjøre nå.
Du går til Obregon eller Carranza.
Og du vil aldri forandre deg.
Kom igjen.
Bror, vær forsiktig med hva du sier til meg.
Hermano.
- Tok du jorda fra disse folka? - Jeg tik det jeg ville ha.
Hermano?
Jeg tok konene deres også.
Hva slags dyr er det du er?
Jeg er en mann, ikke en særling som min bror!
Kom deg ut!
Jeg kjempet så lenge og hardt som du gjorde.
Hver dag du kjempet, kjempet jeg.
Jeg er general. Se! Se! Her er lønna mi, litt støv!
Jeg kan ikke engang kjøpe ei flaske tequila.
Vi slo Diaz. Han bor i et palass i Paris.
Vi slo Huerta. Han er en rik mann i De Forenede Stater.
Jeg må tigge småpenger i min egen landsby, fra folk som aldri har avfyrt et gevær!
Jeg er general. Jeg skal oppføre meg som en general. Jeg skal ta det jeg vil ha.
Og prøv ikke du eller noen andre å stoppe meg.
Chula.
Så?
Denne jorda er din.
Men du må beskytte den.
Den vil ikke forbli din lenge, om du ikke beskytter den.
Om nødvendig, med ditt liv,
og barna dine med deres liv.
Avskriv ikke fiendene dine.
De vil komme tilbake.
Og om husene deres er nedbrent, bygg dem opp igjen.
Om kornet er ødelagt, plant igjen.
Om barna deres dør, få fler.
Om de driver dere ut av dalen, bo i fjellsidene, men lev.
Dere har alltid lett etter ledere, sterke menn uten feil.
Det er ikke noen.
Det er bare menn som dere selv.
De forandrer seg.
De deserterer, de dør.
Det er ingen andre ledere enn dere selv.
Et sterkt folk er den eneste varige styrke.
Hermano!
Det han sa var sant.
Han kjempet hver en dag vi kjempet.
Han var general.
Vi skal begrave han som en general.
Nei.
Han døde ikke i strid.
Jeg skal ta han med meg hjem.
Pancho Villa er i nord. Det er ingen problemer med han.
Men Zapata. Hva med Zapata?
Sir, hvordan kan du bekjempe en fiende du ikke kan se>?
Du leiter etter en arme å bekjempe.
Det er ingen arme.
Hver eneste mann, kvinne og barn i staten Morelos, er Zapatas arme,
Det er bare en ting en kan gjøre.
Utslette dem. Alle sammen.
Unnskyld meg, sir, vi kan ikke finne noen å utslette.
Vi drar dit, og kornet gror, og det er ikke ild i noens hjerte.
Vi brenner huset og ødelegger kornet.
Vi kommer tilbake, og det er nye skur, og kornet gror igjen.
Folket, de er som en annen rase.
De er ikke redde for noe.
Mine herrer, det er ikke en mann vi diskuterer, det er en ide,
og den sprer seg.
Det er en mann!
Kutt hodet av en slange, og kroppen dør.
Ideer er hardere å drepe enn slanger.
Hvordan dreper du en ide?
Drep Zapata, og problemet ditt er løst.
Slipp oss fram!...Slipp oss fram!
- Slipp han fram. - Slipp meg forbi!
Vi så forsyningene.
Våpnene var nye, noen aldri avfyrt. Maskingeværer også.
- Ammunisjon? - Et fjell av det.
- Du har sett det? - Ja.
Det gir oss et år.
Og om et år, er vi klare for hva som helst.
- Hvorfor vil han slutte seg til oss? - Han ble fratatt graden sin uten grunn.
Han vil ha revansj.
Han ble fratatt graden sin, og er nå oberst med et førsteklasses regiment.
Høres ut til å være ei felle.
- Men rart nok til å være sant. - Ja.
Hvilke bevis ga han for å vise sin overbevisning?
Han henrettet Juan Calsavo, politisjefen, som drepte så mange av våre folk.
Mer bevis overlater han til deg.
I orden, greit.
Vær her ved solnedgang, klar til å ri. Jeg skal tenke ut fler bevis.
- Hva har skjedd? - Ingenting.
- Emiliano, jeg vil vite det. - Hva?
Hva er det som skjer?
Har hønene begynt å gale?
Hver natt har jeg de samme tankene.
Hjertet mitt sier til meg:
For første gang har du nå av og til mannen din alene.
Uten kamp, flukt, gjemsel.
Det sier også at du snart vil være død, og jeg har aldri kjent deg i fred.
Josefa, jeg prøver å legge en plan.
- Vi får all ammunisjonen vi trenger. - Jeg vil ikke høre det.
Josefa.
Snart vil du ha dratt, og en dag vil en fremmed komme til døra,
og fortelle meg at du er død.
Det er det som er igjen til mig... Det er det som er igjen til mig.
Josefa... en føderal oberst har gitt meg regimentet sitt
- og alt utstyret sitt. - Det er et triks!
Nei. Jeg forventer alltid triks. Jeg ville ikke vært i live...
- Dette er en lett måte å drepe deg på. - Jeg har ikke bestemt meg.
- Emiliano, ikke dra. - Vi trenger ammunisjonen!
Ikke dra! Jeg har en følelse. Ikke gå!
Det er nok, Josefa! Jeg skal bestemme meg.
Emiliano! Ønsker du å dø?
Jeg må gjøre det som trengs.
Emiliano. Du ønsker å dø.
Josefa, det er nok!
Jeg skal bestemme meg.
Jeg må gjøre det som trengs.
Det vil gå bra.
Josefa, se hvordan de små skyene går over ansiktet til månen.
Månen løper.
Tida løper også.
Ja.
Det minner meg på...
Du har bestemt deg.
Jeg snakker ikke for meg selv nå.
Om noe skjer med deg, hva blir det da av disse folka?
Hva vil de ha igjen?
Seg selv.
Med all kjempingen, døden...
Hva er egentlig forandret?
De er forandret.
Det er slik ting egentlig endrer seg. Langsomt, gjennom folket.
De trenger meg ikke lenger.
De må ledes.
Ja, men av hverandre.
En sterk mann gjør et svakt folk.
Et sterkt folk trenger ikke en sterk mann.
Her!
Vel?
Jonacatepec er ødelagt, garnisonen er død.
- Så du det? - Garnisonen er ødelagt.
Og forsyningene?
Jeg så dem. Stablet og klare.
Hva tror du?
Hmm?
Han har bestått alle tester.
Paco.
Når drar du?
Nå.
Vi drar i natt. Det er tryggere om natta.
Chamaco.
Sett at noe skjer med meg?
Vi klarer oss.
Og en dag skal vi dra ned i dalene igjen.
Til da, vet vi hvordan vi skal overleve.
Ikke gjør det!
Emiliano, ikke dra.
Ikke dra, jeg ber deg.
Emiliano, ikke gjør det. Ikke gjør det.
Emiliano Zapata.
Jesus Guajardo.
Hvor fant du den?
Den er din.
Hvor har du vært?
En føderal offiser hadde den.
Du har blitt gammel.
Skyt den hesten!
Skyt den! skyt den!
Hesten slapp unna.
Hesten?
Vel, disse folka er svært overtroiske.
De må ha vær forferdelig redde for han. De skjøt han i filler.
Tigeren er død.
Vel, det var slutten på det.
Jeg vet ikke. Noen ganger kan en død mann være en forferdelig fiende.
Still ut liket hans på torget så de kan se det.
Så de alle kan se at han er død.
Hvem tror de at de lurer?
Så ifiller-skutt, kan det være hvem som helst.
- Han har lurt dem igjen. - Er du sikker?
Jeg red med han. Jeg kjempet med han i alle disse åra.
Tror de at de kan lure meg? De kan ikke drepe han.
De tar han aldri.
Kan du fange ei elv? Kan du drepe vinden?
Nei, han er ikke ei elv, og han er ikke vinden, han er en mann!
Og likevel kan de ikke drepe han.
Så hvor er han?
Han er oppe i fjellene.
Du kan ikke finne han nå,
men om vi noensinne trenger han igjen, kommer han tilbake.
Ja.
Han er i fjellene.