Suomennos: friilanseri Oikoluku: friilanseri
Tuhkimo
Oot niin suloinen
Tuhkimo
Oot arinkoinen
Vaik päälläs rääsyt
On elkees kuin kuninkaallisen
Kaikki tietää sen
Kruunu kuuluis päälaelles
Tuhkimo
Anna tilaa tunteilles
Se sut johtaa
Luokse rakkauden
Siel sua oottaa unelmat
Tuhkimo
Kaunein taru kerrottu
Olipa kerran, kaukaisessa maassa, -
pieni kuningaskunta, -
rauhallinen, kukoistava, -
sekä rikas romantiikassa ja perinteissä.
Täällä, komeassa linnassa, -
asui herrasmies leskenä -
sekä hänen pieni tyttärensä, Tuhkimo.
Vaikka hän oli kiltti ja omistautunut isä, -
ja antoi rakkaalle lapselleen kaikki hienoudet ja mukavuudet, -
silti hänestä tuntui, että tyttö tarvitsi äidin hoivaa.
Ja niin hän avioitui uudelleen, -
ja valitsi toiseksi vaimokseen hyvästä perheestä naisen, -
jolla oli kaksi juuri Tuhkimon ikäistä tytärtä.
Nimeltään; Anastasia ja Drusella.
Tämän hyvän miehen varhaisen kuoleman aikoihin -
äitipuolen todellinen luonne tuli esiin.
Kylmänä, julmana ja katkeran kateellisena -
Tuhkimon viehätysvoimasta ja kauneudesta, -
hän ankarasti päätti edesauttaa asioita -
hänen omien kömpelöiden tyttäriensä eduksi.
Niinpä, ajan kuluessa, -
linna menetti hohtonsa, -
kun perheen omaisuus tuhlattiin -
turhamaisiin ja itsekkäisiin sisarpuoliin, -
sillä välin kun Tuhkimoa käytettiin hyväksi, nöyryytettiin -
ja lopuksi pakotettiin palvelijaksi omassa kodissaan.
Ja silti, kaiken jälkeen, -
Tuhkimo pysyi herttaisena ja kilttinä, -
löytäen jokaisesta aamusta uutta toivoa, että jonain päivänä -
hänen toiveensa onnesta toteutuisivat.
Sait ansiosi mukaan, kun pilaat toisten parhaat unet.
Niin, tiedän, että on ihana aamu, mutta -
oli se myös ihana uni.
Millainen uni?
En kerro.
Koska jos toiveet kertoo, ne eivät toteudu.
Ja loppujen lopuksi...
On uni vain toive
Sydämessäs
Kun sä oot unissas
Unissa ei sydän särjy
Toivo vain mitä vain
Sen saat
Uskothan unelmiin
Niin joskus
Sateenkaari kuljettaa onnelaan
Vaik paljon sydänkin sun suree
Usko ja se päivä tulee
Jolloin haaveesi sun
toteutuu
Voi tuota kelloa! Vanha ilonpilaaja!
Kuulen kyllä. "Joutuin, nouse jo", sanot.
"Aika uuden päivän."
Jopa se komentelee minua.
No, ainakin on yksi asia.
He eivät voi käskeä minua lopettamaan unelmoimasta.
Ja ehkäpä jonain päivänä...
Haaveeni mun
toteutuu
Hus! Hus! Vauhtia!
Mene nyt, Jaakko. Hus!
Vaik paljon sydänkin suree
Usko ja se päivä tulee
Jolloin haaveesi sun
toteutuu
Katso mitä löysin!
Hetkinen! Hetkinen!
Yksi kerrallaan, kiitos!
No, Jaakko, mistä tämä hössötys johtuu?
Uusi hiiri talossa.
Ihka uusi. En ole ennen nähnyt.
Vieras, vieras! - Ai, vieras.
No, tyttö tarvitsee mekon ja...
Ei, ei, ei! - Se on poika.
Ai, se kyllä vaikuttaa asiaan.
Poika tarvitsee takin, kengät... - Pitää päästä ulos! Päästä ulos!
Ansa-sassa! - Ansassa!
Missä? Ansassa?
Miksi ette heti sanoneet?
No, no, no... Rauhoittukaa kaikki.
Raukkaparka pelkää kuollakseen.
Jaakko, ehkä sinun pitäisi selittää asiat hänelle.
Jep, jep, Tuhkimo. Jep, jep.
No, no, no.
Katsos, kaveri.
Ota rauhallisesti. Ei mitään hätää.
Tykkäämme sinusta.
Tuhkimo tykkää kanssa. Hän on kiva.
Tosi kiva. Parempi noin.
Tulehan nyt.
Noin on jo parempi.
No, kokeillaan sitä ihan koon vuoksi.
Onhan se vähän tiukka, -
mutta sen pitää kelvata.
Nyt sinulle nimi.
Minä keksin. Oktavius!
Mutta lempinimesi on Otto.
Pidätkö, Otto-Otto? Pidätkö? Pidät?
Otto-Otto.
Nyt pitää rientää.
Katso, ettei hän joudu ongelmiin, Jaakko, -
äläkä unohda varoittaa kissasta.
Kuule... Ikinä nähnyt kissaa?
Kis-kis?
Jep! Kis-kis! Rusifer, se hän on.
Ilkeä, ovela... Kimpussasi!
Hyökkäilee! Haha! Iso, iso! Kuin talo!
Rusifer?
Rusifer.
Tänne, kis, kis, kis, kis.
Tule, kisu. Tule tänne.
Lusifer! Tule tänne!
Olen pahoillani jos teidän korkeutenne nyrpistelee varhaisille aamiaisille.
Ei todellakaan ole minun idea ruokkia sinut ensimmäisenä.
Se on käsky. Tulehan.
Rusifer? Onko tuo Rusifer?
Rusifer. Se on hän.
Otto ottaa Rusiferin ja...
Katso vaikka.
Ei, Otto, ei!
Kuuntele. Rusifer ei hauska.
Rusifer ilkeä.
Bruno...
Bruno!
Uneksit taas.
Jahtasit Lusiferia?
Sait kiinni tällä kertaa?
Se on pahaksi!
Entä jos he kuulisivat sinut yläkerrassa?
Sinä tiedät säännöt.
Joten jos et halua menettää mukavan lämmintä petiä, -
sinun on paras päästä eroon noista unista.
Tiedätkö miten?
Opettele vain pitämään kissoista.
Tarkoitan sitä.
Lusiferillakin on hyvät puolensa.
Ensinnäkin, hän...
No... Joskus hän...
On hänessä jotain hyvää oltava.
Bruno!
Voi, Bruno.
Tulehan nyt, ulos.
Tiedän ettei se ole helppoa, -
mutta meidän pitäisi edes yrittää tulla toimeen keskenämme.
Se koskee myös sinua, teidän majesteettinne!
Aamiaisen aika! Kaikki ylös!
Vauhtia, vauhtia!
Tulkaahan kaikki. Aamiaista, aamiaista!
Tulkaa kaikki, aamiainen! - Aamiaista!
Aamiaista?
Aamiaista!
Rusifer! Kuinka pääsemme ulos?
Varovasti!
Kuulkaa kaikki! Tuli idea.
Jonkun pitää hiipiä ulos.
Antaa Rusiferin jahdata itseään.
Juoksee nurkkaan ja voittaa Rusiferin siellä.
Sitten me kaikki juoksemme ulos.
Ulos!
Nyt valitsemme kuka sen tekee.
Kaikki!
Hännät ylös!
Nyt...
Siinähän te olette.
Minä jo ihmettelin.
No niin, aamiainen on tarjoiltu.
Ota rauhallisesti, kot kot.
Päästä irti! Päästä nyt irti!
Päästä...
Lopeta tuo. Hus, hus, hus. Menkää! Hus, hus, hus!
Voi Otto-raukkaa.
Tässä.
Ota siitä.
Ei Ottoa.
Kai hän pääsi pakoon.
Tuhkimo!
Hyvä on, hyvä on. Minä tulen. Hyvänen aika.
Aamulla, päivällä ja illalla.
Tuhkimo! - Tullaan, tullaan!
Tuhkimo! - Tullaan.
Tuhkimo! - Ihan kohta.
Tuhkimo!
Hyvää huomenta, Drusella. Nukuitko hyvin?
Ihan kuin välittäisit.
Ota nuo silitettävät ja tuo ne silitettyinä tunnissa.
Tunnissa!
Kuulitko? - Kyllä, Drusella.
Hyvää huomenta, Anastasia.
Olikin jo aika! Äläkä unohda parsia.
Äläkä kuluta koko päivää niiden korjaamiseen!
Kyllä, Anastasia.
No, tule sisään, lapsi.
Tule sisään. - Hyvää huomenta, äitipuoli.
Ota pyykit ja käy velvollisuuksiesi pariin.
Kyllä, äitipuoli.
Äiti! Voi, äiti, äiti!
Äiti! Sinä teit sen!
Teit sen tahallasi! Äiti!
Äiti, äiti, äiti!
Mitä sinä nyt teit?
Hän laittoi sen sinne!
Iso, ruma hiiri -
teekuppini alla!
No niin, Lusifer.
Mitä sinä teit hänelle?
Et huijaa ketään.
Kohtahan se nähdään.
No niin! Päästä hänet menemään.
Sitten vielä toinen. Nosta nyt!
Pieni Otto-raukka.
Voi, Lusifer, etkö sinä ikinä opi?
Tuhkimo!
Niin, äitipuoli.
Kuulet kohta kunniasi! - Sulje ovi, Tuhkimo.
Tule tänne.
Ethän toki kuvittele...
Kieli kuriin!
Siis...
Näyttää siltä, että täällä on joutilaita käsiä.
Mutta minä aioin vain... - Hiljaa!
Aikaa ilkeille käytännön piloille.
Ehkä voimme laittaa sen parempaan käyttöön.
Mietitäänpäs...
Pääaulassa on se suuri matto.
Puhdista se!
Ja ikkunat, ylä- ja alakerrassa.
Pese ne!
Ai niin, -
myös tapetit sekä kangastavarat.
Mutta juurihan minä... - Tee uudelleen!
Äläkä unohda puutarhaa, -
sitten harjaa terassi, lakaise käytävät ja portaat, -
pese savupiiput.
Ja tietenkin on korjaukset -
ja ompelut ja pyykit.
Ai niin, on vielä yksi asia.
Pidä huoli, että Lusifer saa kylpynsä.
Ei mitään muttia!
Poikani on vältellyt velvollisuuksiaan jo tarpeeksi kauan!
On jo korkea aika hänen mennä naimisiin ja asettua aloilleen.
Tietenkin, teidän ylhäisyytenne.
Mutta meidän täytyy olla kärsivällisiä. - Minähän olen!
Mutta minä en tästä enää nuorru, tiedätkö.
Haluan nähdä lapsenlapseni ennen kuin lähden.
Ymmärrän, herra.
Ei, ei, et tiedä miltä tuntuu nähdä -
ainoan lapsensa kasvavan kauemmas, -
kauemmas, ja kauemmas sinusta.
Olen yksinäinen tässä autiossa, vanhassa paikassa.
Minä...
Tahdon kuulla pienten jalkojen tepsuttelevan taas.
Noh, noh, teidän ylhäisyytenne.
Jospa vain jättäisimme hänet rauhaan.
Rauhaan?
Hupsujen romanttisten haaveidensa kanssa?
Mutta, herra, rakkauden asioissa...
Rakkaus, pah!
Yksinkertaisesti poika tapaa tytön oikeissa olosuhteissa.
Joten, järjestämme sellaiset olosuhteet.
Mutta, mutta, majesteettinne, jos prinssi epäilee jotain...
Epäilee?
Katsos, -
poika on tulossa tänään kotiin, eikö?
Kyllä, herra.
No, mikä olisi luonnollisempaa kuin juhlat -
hänen paluunsa kunniaksi? - E-ei mikään, herra.
Jos kaikki vapaat neidot kuningaskunnassasi -
sattuisivat paikalle, -
hänen on pakko kiinnostua edes yhdestä heistä, eikö vain?
Eikö vain?
Ky-ky-kyllä, herra.
Heti kun hän kiinnostuu; -
pehmeät valot, romanttista musiikkia, -
koko helahoito.
Se ei voi epäonnistua.
Eihän?
Ky-kyllä, herra. E-ei, herra.
Hyvä on, herra. Järjestän juhlat...
Tänään!
Tänään? Mutta, herra... - Tänään!
Ja pidä huoli, että jokainen vapaa neito tulee paikalle!
Ymmärrätkö?
Kyllä, teidän ylhäisyytenne.
Pyöreät nuotit.
Laula satakiel
Ylä-
ilmoissa
Laula satakiel
Ylä-
ilmoissa
Laula satakiel
Ylhäällä
Laula satakiel
Laula, ihana
Laula satakiel
Laula
Laula satakiel
Laula, ihana
Laula
Voi, Lusifer!
Senkin vanha ilkimys!
Minun on kyllä pakko antaa sinulle opetus.
Avatkaa kuninkaan nimessä!
Kiireinen viesti hänen mahtavalta majesteetiltaan.
Kiitos. - Kuninkaalta!
Mitä se sanoo, Tuhkimo?
Mitä se sanoo?
En tiedä.
Hän sanoi sen olevan tärkeää.
Ehkä minun pitäisi keskeyttää tuo... -
musiikkitunti.
Laula satakiel
Ylä...
Senkin kömpelys! Teit sen tahallasi.
Senkin... - Sinä aina...
Tytöt, tytöt! - Hän aloitti, äiti.
Tärkeintä on -
itsehillintä.
Niin?!
Tuhkimo!
Olen varoittanut sinua keskeyttämästä...
Mutta tämä tuli juuri palatsista. - Palatsista?!
Tänne se! - Anna minulle!
Minä luen sen.
Kappas...
Siellä on juhlat. - Juhlat!
Hänen korkeutensa, prinssin, kunniaksi!
Prinssi!
Ja kuninkaallisesta käskystä, -
jokaisen vapaan neidon on osallistuttava.
Mutta mehän olemme! - Ja minä olen niin vapaa.
Sehän tarkoittaa, että minäkin voin tulla!
Hän, tanssimassa prinssin kanssa!
"Mikä kunnia, teidän korkeutenne."
"Pitelisitkö luutaani?"
No, miksi ei?
Loppujen lopuksi, olen yhä perheenjäsen.
Ja siinä sanotaan "kuninkaallisesta käskystä -
jokaisen vapaan neidon on osallistuttava."
Niin, niinhän sanotaan.
En näe mitään syytä miksi et voisi lähteä, -
jos saat kaikki työsi tehtyä.
Voi, kyllä saan! Vannon sen.
Ja jos löydät jotakin sopivaa päälle pantavaa.
Varmasti löydän!
Voi, kiitos, äitipuoli.
Äiti! Tajuatko mitä sinä juuri sanoit?
Tottakai.
Sanoin "jos".
Ai, "jos"...
Eikö olekin ihana? Se oli äitini.
On se nätti, mutta vanha.
No, ehkä se on hieman vanhanaikainen, mutta -
kyllä minä sen korjaan.
Kuinka teet sen?
Odottakaas.
Täällä pitäisi olla joitakin hyviä ideoita.
Tämä.
Oikein kiva. - Tykkään!
Pystymme siihen. - Se on helppoa.
Minun täytyy lyhentää hihat, tarvitsen nauhaa,
rimpsuja ja jotakin kaulukseksi.
Ja sitten... - Tuhkimo!
Mitä he nyt haluavat?
Tuhkimo! - Tuhkimo!
No jaa, kai minun pukuni täytyy vain odottaa.
Tuhkimo! - Tuhkimo!
Hyvä on, hyvä on. Tullaan.
Tuhkimo-parka.
Joka kerta kun hänella on hetki aikaa -
silloin he alkavat huudella.
Tuhkimo, Tuhkimo... - Tuhkimo!
Tuhkimoa, Tuhkimoa
Yöt ja päivät Tuhkimoa
Teepäs tuli, aamupalat
Pese astiat ynnä lattiat
Sekä lakaise ja pyyhi
He aina kaikkee vaatii
Ympyrää jo pyörii
On pyörällä koht päästään
Silti kuuluu huuto
Töitä riittää, Tuhkimo
Niin, töitä riittää.
Tiedättekö mitä?
Tuhkimo ei pääse juhliin.
Mitä?
Ei pääse? - Mitä sanoit?
Näette kyllä. He pitävät huolen.
Työtä, työtä, työtä.
Hän ei ikinä saa pukuaan tehtyä.
Tuhkimo-raukka.
Hei! Me voimme tehdä sen!
Sen me teemme, sen me teemme
Tuhkimoa autamme
Teemme kauniin mekon
Helppoahan se on
Nauha ympärille
Paikka rusetille
Juhlasalissa hän
muista kauniimpi on
Mekossa jonka saa nyt Tuhkimo
Toimeen, toimeen, toimeen käydään
Ollaan apu tähän hätään
Ei oo aikaa juttelulle
Toimehen kun käydään
Minä vaikka leikkaan
Ja minä voin ommella
Jätä neulat nyt vain naisille
Hae koristeita neidille
Ja teemme kauniin mekon Tuhkimolle
Teemme kauniin mekon Tuhkimolle
Seuraa minua, Otto. Tiedän mihin mennä.
Jos löytäisimme jotain nättiä.
Tuhkimo tarvitsee apua.
Yllätys, yllätys! Nätti yllätys Tuhkimolle!
Nämä myös, Tuhkimo, lipokkaani. Äläkä unohda...
Tuhkimo, ota mekkoni! - Tuossa, korjaa napinreiät.
Prässää minunkin paitani ja varo röyhelöitä. Sinä aina...
Ja Tuhkimo. - Niin?
Kun olet valmis, ja ennen kuin aloitat tavalliset askareesi, -
minulla on muutama pieni tehtävä.
Hyvä on. - Äiti, en ymmärrä miksi -
kaikilla muilla tuntuu olevan niin kauniita asuja -
ja minulla on vain näitä vanhoja rääsyjä.
Tämä huivi!
En pitäisi sitä edes kuolleena!
Paraskin puhuja! Nämä helmet! Olen lopen kyllästynyt niihin!
Roskaa! Voi niin vihaan... - En ymmärrä miksi en saa...
Tule! Ole varovainen.
Kyllä, kyllä, kyllä, oikein varovainen.
Voimme käyttää tätä, Otto!
Nätti, nätti, nätti...
Katso!
Rusifer!
Katsos.
Helmiä!
Nättejä helmiä!
On uni vain toive sydämessäs
Kun sä oot unissas
Unissa ei sydän särjy
Toivo vain mitä vain, sen saat
Uskothan unelmiin, niin joskus
Vaik paljon sydänkin sun suree
Usko ja se päivä tulee
Jolloin haaveesi sun toteutuu
Okei. 1-2-3-4-5-6-7-8.
Toivo vain mitä vain, sen saat
Selvä.
Veto, veto!
Veto!
...päivä tulee
Jolloin haaveesi sun toteutuu
Toteutuu
Niin?
Vaunut ovat täällä.
Mutta, Tuhkimo, et ole valmis, lapsukainen.
Minä en tule.
Et tule? Voi, mikä sääli.
Mutta tietenkin, tuleehan niitä -
toisia kertoja ja... - Niin. Hyvää yötä.
No, jaa. Minkälaiset kuninkaalliset juhlat ovat?
Loppujen lopuksi, luulen niiden olevan -
erittäin pitkästyttävät... ja... ja tylsät -
ja... ja todella -
todella ihmeelliset.
Mutta... Se on minun...
Yllätys!
Yllätys! Yllätys!
Hyvää syntymäpäivää!
Ei, ei, ei, ei! - En olisi edes uneksinut...
Mikä yllätys!
Kuinka voin ikinä...
Voi, kiitos niin paljon!
Muistakaa, kun teidät esitellään hänen korkeudelleen -
varmistakaa... - Odottakaa!
Kiltit, odottakaa minua!
Eikö olekin ihana?
Pidättekö siitä?
Luuletteko, että se on sopiva?
Tuhkimo! - Äiti, hän ei voi!
Et antaisi... - Voi, ei! Sinä...
Tytöt, riittää!
Kuitenkin, teimme sopimuksen.
Eikö niin, Tuhkimo?
Enkä koskaan peru sanojani.
Kuinka kekseliästä.
Nämä helmet.
Ne antavat juuri oikean lopppusilauksen.
Eikö sinustakin, Drusella?
Ei ollenkaan! Minusta hän...
Senkin pikku varas!
Ne ovat minun helmeni! Anna tänne ne!
Voi, ei!
Ja katso, tuo on minun huivini! Pitää minun huiviani! Hän ei saa!
Voi, älkää! Olkaa kilttejä, lopettakaa!
Minun nauhani! - Sinä senkin varas!
Kyökkipiika! - Senkin kiittämätön pikku...
Tytöt, tytöt.
Jo riittää.
Kiirehtikää nyt molemmat.
En halua teidän järkyttävän itseänne.
Hyvää yötä.
Voi, ei. Ei voi olla totta.
Ei vain kannata.
Ei ollenkaan.
En jaksa uskoa, en enää.
Ei ole enää mitään mihin uskoa.
Ei mitään.
Ei mitään, kultaseni?
Et sinä oikeasti ole tuota mieltä.
Kyllä olen. - Höpöhöpö, lapsukainen.
Jos olisit lakannut kokonaan uskomasta, en oli täällä, -
mutta tässäpä olen!
Älähän nyt. Kuivaa kyyneleet.
Et voi mennä juhliin tuon näköisenä.
Juhliin? Enhän minä ole... - Tottakai olet.
Mutta meidän pitää kiirehtiä, -
koska jopa ihmeet vievät hieman aikaa.
Ihmeet?
Katso.
Mitä ihmettä tein sille taikasauvalle?
Olin varma, että... - Taikasauvalle?
Onpa outoa. Minä, minä aina...
Mutta sitten, sinun täytyy olla...
Haltiakummisi? Tottakai.
Missä se sauva on? Minä...
Unohdin.
Pistin sen pois.
Katsokaa mitä hän teki! - Ku-ku-kuinka hän sen teki?
Katsotaanpas...
Sanoisin, että ensimmäinen asia, jonka tarvitset on... kurpitsa.
Mutta... Kurpitsa? - Nii-in. Nyt...
Siis... taikasanat.
Salaga duula mentsika buula
Bibidi babedi buu
Sanat nää yhdessä, aikaan ne saa
Bibidi babedi buu
Salaga duula mentsika buula
Bibidi babedi buu
Tapahtuu taikoja, usko se vaan
Bibidi babedi buu
Siis salaga duula on
Mentsika buula juu
Mutta mikä sen kaiken toimimaan saa
on bibidi babedi buu
Salaga duula mentsika buula
Bibidi babedi buu
Sanat nää yhdessä, aikaan ne saa
Bibidi babedi
Bibidi babedi buu
Katsokaa! - Eikö olekin hieno?
Eikö vain?
Se on kaunis!
Niin, eikö olekin?
Noin eleganttien vaunujen kanssa, tietenkin -
meillä kerrassaan täytyy olla... hiiriä!
Hiiriä?
Tämä todella on hienoa.
Mutta meillähän on vaunut sekä ajaja kun olemme valmiit.
Vain sauvani heilahdus ja päälle se lausahdus; -
bibidi, babedi, -
buu!
Herranen, mitä minä tein?
Olin varma, että niitä oli neljä.
Pitäisi olla yksi lisää.
Siellähän sinä olet.
Bibidi, babedi, -
buu!
Hus! - Voi, Lusifer-parka.
Ihan oikein hänelle minusta.
Nyt, siis... Mihin jäimme?
Voi, hyvänen aika, aivan.
Et voi mennä juhliin ilman... -
hevosta!
Lisää?
Tänä iltana kuitenkin sinä pitelet ohjaksia -
sekä istut ajajan paikalla.
Hevosen sijasta tulee susta ajaja.
Bibidi babedi buu.
No, siinä taisi olla kaikki, luulisin.
Paitsi... Ai niin, loppusilaus, -
ja se olet sinä. Niin, Bruno, juuri niin!
Sinä olet palvelija tämän illan.
Bibidi babedi buu.
No niin, hyppää kyytiin, kultaseni. Emme voi hukata aikaa.
Mutta... - No, no, no, -
älä turhaan kiittele.
En aikonutkaan, tai siis... aion, mutta...
Mutta eikö mekkoni sinusta... - Kyllä, se on kaunis, kulta.
Kau... Herranen aika, lapsi! Ethän sinä tuossa voi mennä!
Nyt siis... Katsotaanpas, kulta.
Kokosi ja... silmiesi väri...
Jotakin yksinkertaista, mutta samalla uskaliasta.
Jätä homma vain minulle!
Mikä puku tulee sinulle!
Bibidi babedi, bibidi babedi -
bibedi babedi buu!
Voi, se on kaunis mekko!
Oletteko koskaan nähneet näin kaunista mekkoa?
Ja katsokaa, lasikengät.
Tämä on kuin unta.
Ihana toteen tullut uni.
Niin, lapsukainen, mutta kuten kaikki unet, -
pelkäänpä ettei tämäkään jatku loputtomiin.
Sinulla on aikaa vain keskiyöhön ja sitten...
Keskiyöhön? Voi, kiitos. - No, no, odotas hetkinen.
Sinun täytyy ymmärtää, kultaseni.
Kahdennellatoista lyönnillä taika rikkoutuu -
ja kaikki on taas niin kuin aiemmin.
Kyllä minä ymmärrän, mutta -
tämä on enemmän kuin koskaan olen toivonut.
Siunausta sinulle, lapsukainen.
Minä... Hyvänen aika! Alkaa olla myöhä!
Nopeasti, kulta. Juhlat eivät odota.
Pidä hauskaa, tanssi, iloitse!
Nyt menkää jo. Menkää matkaanne.
Kanssa bibidi babedi, bibidi babedi, -
bibidi babedi buun
Prinsessa Fredrika Eugenia de la Fontain.
Neiti Augustina Dubois, -
kenraali Pierre Dubois'n tytär.
Poika ei tee yhteistyötä.
Neiti Leanora Mercedes de la Torre, -
eversti ja rouva de la Torren tytär.
En voi ymmärtää!
Täällä täytyy olla edes yksi, josta tulisi kelvollinen äiti.
Herra!
Kelvollinen vaimo.
Neidit Drusella ja Anastasia Tremain, -
Leidi Tremainin tyttäret.
Luovutan!
Jopa minä en odottaisi pojan...
Jos saan sanoa, teidän majesteettinne.
Yritin varoittaa teitä, mutta te, herra, olette parantumaton romantikko.
Epäilemättä näitte koko nätin kuvan yksityiskohtia myöten.
Nuori prinssi, -
kumartaa väkijoukolle.
Yhtäkkiä hän pysähtyy.
Hän katsoo ylös, eteenpäin.
Siellä hän on, unelmiensa tyttö.
Kuka hän on ja mistä hän saapui, -
prinssi ei tiedä, eikä välitäkään.
Mutta sydämessään hän tietää, että tässä -
tässä on neito, jonka kohtalo on olla hänen morsiamensa.
Kaunis juoni satuun, herra, -
mutta tosi elämässä... Oi ei, ei.
Se ei varmasti kävisi toteen.
Ei kävisi, vai?
Katsopas tuota, senkin koppava tuulipussi!
Kuka hän on? Tunnetko häntä?
En, herra.
En ole koskaan ennen nähnyt häntä.
Se on vain suotuisaa hänelle.
Valssia! Äkkiä valssia!
Pehmeät valot.
Valot!
Ei toteudu, vai?
Noh... Nyt kunnon yöunille.
Aivan niin, herra. Luulenpa, että minäkin...
Sinä jäät tänne.
Vahtimaan ettei heitä häiritä.
Ja kun poika kosii, -
ilmoita minulle välittömästi!
"Ilmoita minulle välit"... - Ja muista, -
jos jokin menee vikaan...
Mutta kuka hän on, äiti? - Tunnemmeko häntä?
Prinssi ainakin näyttää tuntevan.
Tiedän etten ainakaan minä ole ikinä nähnyt häntä.
Enkä minä.
Mutta hän todellakin on... Hetkinen...
Hänessä on jotain tutunoloista.
Siis se on hän
Siis tämä saa elämän
maistumaan
Nyt hekumoin
Ja nyt tiedän voin
saada avaimen sun sydämeen
Oon pilvissä
Ja lentelen
Katselen loistoa
tähtien
Tääkö se tunne on
josta unelmoinut oon
Siis se on hän
Voi, hyvänen aika!
Mikä hätänä?
On keskiyö. - Niin.
Niinhän se on, mutta... - Hyvästi.
Ei, odota. Et voi mennä nyt. On vasta... - Minun täytyy. Ole kiltti, päästä. Minun täytyy.
Mutta miksi? - Tuota, minä... minä...
No, prinssi. En ole tavannut prinssiä.
Prinssiä? Etkö sinä tiennyt...
Hyvästi! - Ei, odota. Tule takaisin.
Ole kiltti, tule takaisin!
En edes tiedä nimeäsi. Kuinka löydän sinut?
Odota! Ole kiltti odota!
Hyvästi.
Kuules, nuori neiti!
Kuka hän on? - Odota!
Mademoiselle!
Señorita!
Odota hetki!
Pysähdy! Pysähdy!
Pysäyttäkää nuo vaunut! Sulkekaa portit!
Seuratkaa noita vaunuja!
Avatkaa portit!
Olen pahoillani.
Minä... taisin unohtaa kaiken, -
jopa ajan, mutta... -
mutta se oli niin ihmeellistä.
Ja hän oli niin komea -
ja kun tanssimme...
Olen varma ettei itse prinssi -
olisi voinut olla yhtä... yhtä...
No jaa. Se on ohi ja...
Tuhkimo! Katso, katso!
Kenkä, kenkä! - Niin, kenkä.
Kenkäsi, Tuhkimo. - Niin, sinun kenkäsi.
Kiitos.
Kiitos niin paljon, kaikesta.
Teidän majesteettinne, en näe mitään syytä väistellä väistämätöntä.
Valitan ilmoittaessani teille, herra, -
että se nuori neiti on kadonnut -
jättäen peräänsä vain tämän lasikengän.
Kyllä, nyt teen sen.
Ei, en vain pysty.
No? Tule sisään.
Tule sisään!
Teidän majesteettinne... - Hän on siis kosinut jo!
Kerro minulle kaikki. - Tuota, herra...
Kuka hän on? Missä hän asuu?
En saanut tilaisuutta... - Ei haittaa. Meillä on tärkeämpiäkin asioita puhuttavana.
Hääjärjestelyt, kutsut, kansallinen juhlapäivä...
Kaikki sen sellainen. - Mutta, herra...
Tässä, ota sikari. Ota muutama lisää.
Mut, mut, mut...
Hyvä harjoitella niiden sammuttamista, vai mitä?
Mut, mut, mut... Jos te... vain kuuntelisitte...
Ja sinulle, ystäväiseni...
Te-teidän majesteettinne, o-o-olkaa kiltti...
Ritaruus!
Täten aateloin sinut...
Muuten, minkä tittelin haluaisit?
Herra, hän pääsi pakoon. - "Hän pääsi pakoon"?
Omalaatuinen titteli, mutta jos sen sinä...
Hän mitä?
Sinä senkin, senkin... petturi!
Hyvä herrani, muistakaa... verenpaineenne.
Petturi!
Ei, herra, ei!
Sabotaasia!
Olit salaliitossa prinssin kanssa koko ajan!
Yritin pysäyttää tytön, -
mutta hän katosi kuin tuhka tuuleen!
Sopiva tarina! - Mutta se on totta, herra!
Kaikki mitä löysimme oli vain tämä lasikenkä.
Koko juttu oli vain juoni!
Mutta, herra, hän rakastaa tyttöä.
Hän ei lepää ennen kuin löytää tämän.
Hän on päättänyt naida tytön.
Mitä? Mitä sinä sanoit?
Herra, prinssi vannoo naivansa tytön, -
jolle tämä kenkä sopii. - Vai sanoi hän niin?
Hän on kiikissä!
Mutta, herra, tämä kenkä voi sopia monellekin tytölle.
Se on hänen ongelmansa. Hän antoi jo sanansa.
Katsotaan, että myös pitää sen. - Ei, ei, teidän korkeutenne.
En halua olla osallisena moiseen laisinkaan.
Sinä sovitat tätä jokaiselle neidolle kuningaskunnassani -
ja jos kenkä sopii, -
tuot hänet tänne.
Kyllä, teidän majesteettinne.
Tuhkimo! Tuhkimo?
Tuhkimo! Missä se... - Niin? Olen täällä.
Tyttäreni, missä he ovat? - Taitavat olla vielä sängyssä.
No, älä vain seisoskele siinä!
Tuo aamiaistarjottimet heti paikalla ylös ja kiirehdi!
Mikähän nyt on hätänä.
Mikä hänellä on hätänä?
En tiedä. Otetaan selvää. Mennään!
Drusella! Drusella!
Mitä?
Nouse ylös! Pian! Välittömästi!
Meillä ei ole hetkeäkään hukattavana.
Anastasia? Anastasia.
Nouse ylös, Anastasia.
Mitä varten? Miksi?
Kaikki puhuvat siitä. Koko kuningaskunta.
Pian nyt! Hän on täällä hetkenä minä hyvänsä. - Kuka on?
Hovin herttua. Hän on metsästänyt läpi yön.
Metsästänyt? - Sitä tyttöä.
Sitä, joka kadotti kenkänsä juhlissa eilen illalla.
Sanovat hänen olevan mielettömän rakastunut tyttöön.
Herttuako? - Ei, ei, ei! Prinssi!
Prinssi!
Senkin kömpelö hölmö!
Siivoa se ja auta sitten tyttäriäni pukeutumaan.
Mitä varten?
Jos hän on rakastunut siihen tyttöön, miksi me vaivautuisimme?
Nyt, te kaksi, kuunnelkaa minua!
On yhä mahdollisuus, että toinen teistä saa hänet.
Toinen meistä?
Mutta, äiti, mitä tarkoitat? - Kuunnelkaa.
Kukaan, ei edes Prinssi, -
tiedä kuka se tyttö on. - Me tiedämme! Tuhkimo! Tuh...
Lasikenkä on heidän ainoa vihjeensä.
Herttua on komennettu kokeilemaan sitä jokaiselle tytölle kuningaskunnassa -
ja jos löytyy yksikin, jolle kenkä sopii, -
niin kuninkaan käskystä, siitä tytöstä tulee prinssin morsian.
Hänen morsian... - Hänen morsian!
Tuhkimo, laita tavarani valmiiksi.
Älä häntä kuuntele, korjaa nämä heti! - Ei ennen kuin hän silittää mekkoni!
Parsi nämä...
Sen jälkeen kun hän on harjannut kenkäni...
Mutta ensin hae uusi...
Mi-mi-mikä hänelle tuli?
Herää, pahvi! - Meidän täytyy pukeutua!
Pukeutua... Aivan niin...
Täytyyhän pukeutua.
Ei ollenkaan sovi, että herttua näkee minut...
Äiti, näitkö mitä hän teki?
Annatko hänen vain... - Hiljaa!
Siis se on hän
Mitä hän aikoo? - Hys! En tiedä. Katsotaan. Tule!
Tuhkimo! Tuhkimo! - Tuhkimo!
Tää siis se tunne on
josta unelmoinut oon
Takanasi! Katso taaksesi, Tuhkimo! - Mitä?
Voi ei!
Ei, älä!
Et saa! Et vain saa!
Päästä minut ulos! Sinun täytyy päästää minut ulos!
Et voi pitää minua täällä!
Ole kiltti...
Ei, ei! Hän ei voi tehdä näin! Hän ei voi lukita Tuhkimoa! Aion...
Pyydän, ole kiltti...
Meidän täytyy saada tuo avain, Otto. On pakko saada tuo avain.
Hän on täällä, hän on täällä! Herttua!
Öö... Kuka? - Hovin herttua kenkineen.
Haetaan avain äkkiä! - Juu, juu, avain, avain, äkkiä, äkkiä!
Äiti, äiti. Hän on täällä.
Hän on täällä! - Hovin herttua!
Näytänkö hyvältä? Olen niin innoissani, että...
Tytöt.
Muistakaa nyt, tämä on viimeinen mahdollisuutenne. Älkää pettäkö minua.
Kuulutan hänen mahtavan armollisuutensa, hovin herttua.
Kunnioitatte vaatimatonta kotiamme, herrani.
Niinpä niin.
Saanen esitellä tyttäreni.
Drusella ja Anastasia.
Teidän armonne.
Neidit, kuinka hurmaavaa.
Hänen armonsa lukee kuninkaallisen julistuksen.
Kaikki uskolliset alamaiset hänen kuninkaallisessa kunnassaan ovat täten -
tulleet tietäväksi kuninkaallisesta julistuksesta koskien erästä -
lasi... kenkää. Tästä päivästä lähtien on sovittu...
Mutta tuohan on minun kenkäni!
Vai on se noin? Se... on minun kenkäni.
Ei, ei! Tuhkimon kenkä! Tuhk...
Kuinka hän voi... - Tytöt, tytöt!
Käytöstavat.
Tuhannesti anteeksi, teidän armonne.
Olkaa hyvä, jatkakaa.
Niin, aivan.
Tästä päivästä lähtien on sovittu alulle pantava etsintä -
kattaen valtakuntamme pituudeltaan ja leveydeltään, -
ainoana ja tärkeimpänä tarkoituksenaan mainittu tehtävä on seuraavanlainen: -
Jokaisen vapaan neidon rakkaassa kuningaskunnassamme, -
ilman edeltäsovittua poikkeusta, tulee sovittaa jalkaansa -
tätä edellämainittua lasista kenkää.
Tällaisen henkilön löytyessä, kenen jalkaan mainittu kenkä -
asianmukaisesti sopii, -
tämä neito tulee olemaan tämän etsinnän tarkoitus -
ja heti välittömästi katsotaan olevan -
ainoa ja oikea rakkaus hänen korkeudelleen, -
rakkaalle pojalle ja perijälle, -
jalolle prinssille.
Jalo prinssi nöyrästi ja polvistuneena -
kerjää, pyytää tai tarpeen vaatiessa, rukoilee -
tätä neitoa, jotta tämä soisi kätensä avioliittoon.
No... Minkä johdosta, jos edellämainittu neito hyväksyy ehdotuksen, -
onnellinen pari vannoo valansa... -
ja ajan käydessä, väistämättömän loppunsa kohdatessa -
hänen armollisin ja suurin majesteettinsa, kuningas, -
luovuttaa kruununsa ja he hallitsevat maatamme -
kuninkaana ja kuningattarena rakkaalle kuningaskunnallemme.
Näin olkoon.
Olette varmasti kovin väsynyt, teidän armonne.
Voimmeko tarjota teille teetä?
Mitä? Teetä?
Kiitos, rouva, ei.
Meidän täytyy edetä... sovituksessa.
Tietenkin. Anastasia, kulta.
Noin! Tiesin sen olevan minun kenkäni.
Tismalleen kokoani.
Käytän aina samaa kokoa.
Heti kun näin sen, sanoin...
No... se... se on varmaan pikkasen tiukka tänään.
Tiedättehän kun... on tanssinut koko yön.
En ymmärrä miksi.
Se on aina ennen sopinut täydellisesti.
En usko, että edes yrität!
Äiti, voitko... - Hys. Ole hiljaa, kultaseni.
Emme saa häiritä hänen armoaan.
Nuori mies, oletko varma, että sovitat sitä oikeaan jalkaan?
Se on oikea jalka, mutta se on varmaan kutistunut tai jotain.
Lasikenkä ei ole aina luotettava.
Tule, Otto. Pian! Portaita ylös!
Etkö voi pysyä paikallasi hetkisen?
Hyvänen aika!
Tämä riittää jo!
Seuraava nuori neiti, kiitos.
Kuulitko, Otto? Kuulitko?
Äkkiä! Kiirehditään!
Tule, tule. Pian!
Otto, Otto. Älä viitsi. Katso, katso. Vain tuonne ylös.
Mennään!
Tulossa ollaan, Tuhkimo! Tulossa ollaan! Saamme sinut ulos.
Teillä on avain. Kuinka oikein pystyitte...
Lusifer! Päästä hänet, Lusifer!
Pyydän, päästä hänet!
Päästä hänet! - Päästä hänet! Päästä ulos!
Päästä hänet ulos! Täällä! Täällä, Rusifer!
Bruno!
Niin! Bruno!
Äkkiä! Hakekaa Bruno! Hakekaa Bruno!
Senkin typerä idiootti!
Teen sen itse!
Mene kauas minusta!
Laitan sen mahtumaan!
Noin!
Se sopi! - Se sopii?
Voi, teidän armonne, olen kamalan pahoillani.
Tuo ei tule toistumaan. - Täsmälleen, rouva.
Tule, tule! Ylös, Otto! - Nouse ylös!
Älä, älä, älä.
Päästä irti! Irti!
Te olette talon ainoat neidit, toivon... Otaksun.
Ei ole muita, teidän armonne.
Aivan niin. Hyvää päivänjatkoa.
Hyvää päivänjatkoa. - Teidän armonne!
Teidän armonne!
Pyydän! Odottakaa! Saanko sovittaa sitä?
Älkää hänestä välittäkö. - Se on vain Tuhkimo.
Kyökkipiikamme. - Keittiöstä.
Naurettavaa. Mahdotonta. - Hän on seonnut.
Niin, aivan. Vain kekseliäs lapsi.
Rouva, käskyihini kuului jokainen neito.
Tule, lapsukainen.
Voi ei! Voi ei, ei, ei!
Voi ei! Tämä on kauheaa! Kuningas!
Mitä hän sanoo?
Mitä hän tekee?
Mutta kenties, jos se auttaisi...
Ei, ei. Mikään ei nyt auta. Mikään. - Mutta katsos, minulla on toinen kenkä.
Uskothan unelmiin niin joskus
Sateenkaari kuljettaa onnelaan
Vaik paljon sydänkin sun suree
Usko ja se päivä tulee
Jolloin haaveesi sun toteutuu
Ja he elivät onnellisina elämänsä loppuun saakka.
Kommentoi tekstitystä: friilanseri@hotmail.com