Превод: R I S T A K I
АСФАЛТОВАТА ДЖУНГЛА
Участват: Стърлинг Луи Хейдън Калърн
Жан Хаген Джеймс Уитмор Сам Джеф Джон Мактайр Марк Лорънс Бари Кели
Сценарист: Бен Маддоу и Джон Хюстън По новелата на: В.Р.Бърнет
Оператор: Харолд Росон Редактор: Джордж Бомлер Музика: Миклош Роцса
Продуцент: Артър Хорнбоу младши
Режисьор: Джон Хюстън
Внимание, кола 71.
Въоръжен грабеж, хотел Де Пари.
Заподозрения е висок, бял, облечен в тъмен костюм и с бомбе.
Тук кола 71. Прието.
Ей, Гас. Гас.
Този от кога е тук? - Не знам, не съм гледал часовника.
Няма оръжие. Ще се наложи да претърсим заведението.
А имате ли заповед? - Не искаш ли да ни съдействаш?
Първо заповедта. - Прибери го.
За какво? - В колата ще се разберем.
Хайде.
Смит, Карл Антон, 37 годишен.
Арестуван снощи в 18 часа.
Обадил се в полицията и заявил, че е убил Катрин Смит.
Долди Уилям, 22 годишен.
Притежание на наркотици. По професия чиновник.
Не осъждан.
Опитал да се обеси с вратовръзката си.
Хендли, Уилям Тревор, известен и като Дикс Хендли, 36 годишен.
Роден в Кентъки. Професия - няма.
Арестуван през 1937г. за незаконно притежание на оръжие. Присъда 5 години.
През 1939 избягва, но през 1940 е арестуван пак. През 1941 е освободен.
Достатъчно.
Е, сред тях ли е човека, извършил снощи обира?
Не знам. - Какво значи, не знаете?
Беше с шапка. - Сложете си шапките.
Е, сега какво ще кажете?
Казахте, че е висок, с тъмен костюм и шапка с периферия.
Хайде, спомнете си.
Не е ли онзи?
Не, не е той.
Добре. - Приключихме.
Лейтенант Дитрих, комисаря ви вика веднага в офиса си.
Сядайте, лейтенант. - Благодаря ви, сър.
39 кражби, 33 обира с взлом, 18 грабежа, 7 въоръжени нападения...
5 престъпления срещу личността, и всичко това само за 30 дни.
Това е абсолютен рекорд.
Знаем кой е осъществил повечето нападения. Това е Дикс Хендли.
Днес правихме разпознаване, но нашия свидетел се уплаши и не го посочи.
Какво да направим? - Арестувайте свидетеля! Натиснете го!
Вие по-добре знаете какво да правите.
Странно е, че във вашия район не обират само къщите, където залагат на коне.
Защо тези къщи още работят? - Затварям ги, но те се появяват пак.
Лошо го правите. Отрежете им телефона, счупете им мебелите!
Хората обичат да залагат и след като закона...
Мнението ви за закона не ме интересува.
Това ли е всичко, сър? - Не, не е всичко.
Къде е Ървин Риденшнайдер? - Чакам да ми съобщят, сър.
Значи не знаете къде е, нали? - Не, чакам информация от агентите ни.
Но той е бил в ръцете ви.
Вчера на обяд е излязъл от затвора и е пристигнал в града в 3.17 с влак.
Трябваше да го проследите и ако не се регистрира, да го арестувате. А сега?
Най-опасния престъпник в света свободно се разхожда из града.
Двамата, които се занимаваха с това, бяха много тъпи.
Вие сте ги наели.
Дитрих, мога да направя 3 неща за теб:
Да те понижа до патрулен полицай, да те дам под съд за некомпетентност,
или да ти дам още един шанс да изпълниш дълга си.
Мисля, че последното е най-доброто.
Благодаря ви, сър.
Това е номера, който търсите. Но сега е тъмно. Да ви изчакам ли?
На ваше място не бих се мотал тук.
Тукашните момчета могат да ви заколят за няколко ризи.
Какво искате? - Търся Коби.
Кой сте вие?
Кажете му, че Док е тук и иска да го види.
Изчакайте тук. Надявам се, че не сте бандит, приятелю.
Къде е той, по дяволите?
Хайде, че имам работа. Какво искате? - Днес излязох от затвора.
А, ето какво било. Омръзнахте ми вече, момчета.
Не съм банка. - Имам предложение.
Всички идват с предложения.
Сигурно не знаеш какъв съм бил. - Не, какво е предложението?
Сигурно си чувал за мен. Професора? Или Хер Доктор, може би.
Искаш да кажеш, че ти си Риденшнайдер?
Защо не каза веднага? Влизай, Док. Влизай.
Сядай, Док. Сядай.
Нещо за пиене? - Не, благодаря.
В затвора отвикнах от тези неща.
Това е просто един навик.
Аз пък ще пийна, това е единствения навик, който не ми създава проблеми.
Е, Док, какво си намислил? - Имам предложение. И то сериозно.
Колко сериозно? - Твърде сериозно за теб, Коби.
Виж, Док, не обичам да се хваля, но нещата са ми добре.
Приемам залози и съм добре с парите.
Та какво е предложението ти? - Измислил съм нещо. Добра работа.
Бих могъл да го продам на пазара за 100,000 долара, но е твърде евтино.
По-добре да го направя аз и да спечеля - Колко?
Половин милион, а може и повече.
Но първо трябва да се провери, планирах го преди няколко години.
Проверката няма да отнеме много време. За изпълнението ще ми трябват 50,000.
50,000?
Не знам дали мога да ги събера. - Разбира се.
Тогава може би г-н Емрих... - Какво знаеш за г-н Емрих?
Само това, което съм чувал в затвора...
че е готов да вложи пари и че ти можеш да ме свържеш с него.
Вярна ли е информацията ми? - Да, вярно е.
Само, че не съм мислил, че Емрих се занимава с такива неща.
Извини ме за малко, сега се връщам.
Здрасти Дикс. Какво искаш? - Искам да заложа.
И какво? - Ти трябвало да потвърдиш.
Колко искаш да заложиш? - 2,300 и нещо.
Добре. Мога да ти дам 2,500 кредит,
но не повече. Избери си кон победител или ще трябва да си платиш.
Не ме плаши!
И не мисля. - Не си ли плащам?
Не съм казал това. - Но го намекваш.
Не ми трябва кредита ти. Тези 2,300 ще ти ги донеса още сега.
Ей, Дикс, Дикс, чуй ме. Ела да пийнем.
Хайде, върни се. Ела да пийнем по нещо.
Можеш ли да повярваш?
Като отвързано куче е. - Кой е той?
Дребно бандитче, запалено по конете.
Непрекъснато губи, но продължава да залага.
Виж, Док, разсеях се.
Говорих с Емрих. Иска да се видим тази вечер.
Организирал е парти у дома си, но по-късно ще се прибере във вилата си.
Хора като Емрих си имат по няколко къщички.
Умна котка. Знае си работата. Цяла нощ работи, а през деня спи.
Защо котката е там, където хората се хранят?
Котки отглежда, че и ги храни, а има деца, които няма какво да ядат.
Ще купиш ли списанието? - Защо ми е? Вече разгледах мацките.
Изпотрябвало ми е.
Забравяш къде се намираш, копеле. - Какво каза?
Казах, че мястото ти не е тук.
Минавайки от тук, просто си влязъл не където трябва.
Ако още веднъж пипнеш котката, ще ти избия зъбите.
Ако беше малко по-висок и не толкова гърбав, щеше да видиш.
Сигурно си искаш пистолета. Но по-добре не го взимай сега.
Шегуваш ли се? - Не, сериозно.
Какво, искаш да ме удариш ли?
Знаеш, че никога не бих го направил. - Виж, Дикс, постой малко мирен.
Ченгетата са се разшетали, защото шефа им ги е подгонил.
Не мога да стоя мирно. - Да заложа аз вместо теб?
Добре. Трябват ми 2,300. - Какво?
Трябва да си уредя сметките с един тип. - С Коби ли?
Майната му, няма да умре без тези пари.
Не искам да съм му длъжник. Щом стане нещо и почва да мрънка.
Не те разбирам, Дикс.
Ако остана длъжник на Коби, сам няма да се уважавам.
Добре.
Имам спестени 1,000 долара. Твои са. Може би ще намеря още 1300 отнякъде.
А на мен да си ми длъжник можеш, а? - Да.
Значи съм късметлия.
Добре, утре ще намеря парите. А ти стой далеч от улицата, особено нощем.
Полицията затвори Кралския клуб.
Нали там работеше Дол? - Да.
Изглежда, че започва голяма битка.
Върви си в къщи, Дикс, и стой там.
Хайде, момче, дръж се и помни, че стария Гас е насреща ти.
1,300? Да не си полудял?
За Дикс ли? Какво ме интересува този бандит?
Бих ти помогнал Гас, но имам да плащам наем и да храня семейството си.
Ей, отрепко, как смееш да разговаряш с мен по този начин.
Слушай, Гас, добре. Съгласен съм. Ще го направя.
Да, кой е? - Дикс, аз съм, Дол.
Дол?
Здравей, скъпи. - Влизай.
И затвори вратата. - Разбира се, Дикс.
Съжалявам, че те притеснявам скъпи, но...
Дол, като пушиш, поне си носи и кибрит.
Защо плачеш, Дол?
Нищо.
Извинявай.
Извинявай, Дикс.
И аз не знам как реших да дойда толкова късно.
Просто минавах от тук.
Гас ми каза, че са затворили клуба.
Да. Представяш ли си, да нахълтат в клуб като нашия?
И да го затворят. Съвсем са се побъркали.
Искаш ли нещо за пиене? - Може.
Миглата ми се разлепи.
От апартамента ли те изгониха? - Как позна?
На здраве.
Дикс, ако не те притеснявам, може ли да остана при теб за няколко дни?
Само за няколко дни.
Добре, щом искаш, можеш да останеш, но без номера.
Помислил съм за всичко - за персонала, за алармата, за ключалките,
за сейфа и всички други подробности.
Всичко е предвидено, г-н Емрих, само трябва да го направим.
Всички така казват, но като адвокат съм спечелил много пари от такива като вас.
Г-н Емрих, знаете кой съм. Това не ми е първата такава работа.
Док е голям специалист, г-н Емрих.
Доколкото разбирам, информацията ви е отпреди да влезете в затвора?
Да, щях да действам, но ме арестуваха за едно старо дело.
Обир на Аделфийската финансова компания. 160,000, нали Док?
158,000.
И мислите, че този път ще бъде милион? - Може и повече.
Но като цяло нашата печалба ще бъде около половин милион.
Защото както знаете, прекупвача няма да ни даде повече от 50%.
Да, сър, така е.
И какви са ви проблемите? - Три са.
Пари за операцията, хора и пласиране на нещата.
Първото не е проблем, нали? - Един момент, да видим.
Помощниците няма да знаят колко ще спечелим.
Иначе ще станат много алчни.
Колко хора ще ви трябват? - Трима.
Касоразбивач. На него трябва да му платим повече. Да кажем 25,000.
Имам такъв човек. Луис Киавели. Най-добрия на запад от Чикаго.
Експерт, участвал е в няколко такива операции.
Чувал съм, че отваря каса като капак на часовник. Но струва скъпо.
Трябва ни и добър шофьор, в случай на преследване.
Той ще получи 10,000.
Трябва ни и бандит.
Повечето от тези момчета са наркомани.
Те не стават за нищо друго, освен за насилие.
Но ще имаме нужда и от такъв. Аз бих му платил 15,000.
Така, до тук стават 50,000.
Ами... къде ще скрием нещата?
Ще влезем в контакт с най-добрите прекупвачи.
Един сигурно няма да се справи. Ще ни трябват двама или трима.
Значи половин милион, а?
Аз...
мисля си,
ако реша да участвам в това,
аз самия не бих ли могъл да...
Да купите всичко ли, г-н Емрих? - О, не, Коби. Не точно.
Вашето предложение не е лошо, но трябва да го обмисля.
Смятам, че всеки трябва да си гледа своята работа.
Освен това, познавам хора, които не биха се отказали да участват
в такова нещо. И то добри хора.
Хора, на които може да се разчита.
Защо не ме оставите аз да се опитам да пласирам нещата.
Няколко дена повече или по-малко не са толкова важни.
Но пък ще спечелим повече пари.
Добре. И още нещо. Не ми се искаше да го споменавам,
но току що излизам от затвора и... - Да, разбира се.
Коби ще ви снабди с всичко необходимо.
Ще ви намери и жилище, нали Коби? - Разбира се.
Освен това имам и няколко интересни телефона за теб, Док.
Какво е за човек като вас да прекара 7 години в затвора?
Не е страшно. Всичко зависи от темперамента.
Държах се добре и директора го оцени. Назначи ме за помощник библиотекар.
Аз едва ли бих бил образцов затворник.
Като приключим, ще отида в Мексико и ще живея като цар.
В Мексико има хубави жени.
По цял ден ще се припичам на слънце с тях.
Бяхте много любезен, сър. - Лека нощ.
Лека нощ, г-н Емрих. - Лека нощ, Коби.
Защо ме гледаш така, чичо Лон? Не ме наричай "Чичо Лон".
Мислех, че ти харесва. - Преди ми харесваше. А сега не.
Поръчах да ни изпратят пушена скумрия. Знам колко я обичаш на закуска.
Добре си се сетила.
Вече е късно. Защо не отидеш да си легнеш?
Прекрасно момиче.
Ало, Боб Браном ли е? Емрих се обажда.
Не ти се обаждам, за да ми кажеш колко е часа.
Виж, имам една работа за теб. Не, не. Нищо подобно.
Дължат ми повече от 100,000 долара.
Ела утре сутринта в офиса да ти дам списъка на длъжниците.
Не, не, не.
За всеки случай използвай индивидуален метод.
Не, не ми обяснявай. Просто искам резултати.
Спокойно момче. По-спокойно.
Ало. Кой? Разбира се, Гас.
Той още спи. Какво?
Да. Да, ще му кажа.
Скъпи, беше Гас. Каза да минеш, имал нещо да ти дава.
Добре. - Искаш ли кафе? Току що го направих.
Да, да.
Сънува ли нещо? - Откъде разбра?
Говореше на сън. - Какво казах?
Нещо си мърмореше, но успях да чуя една дума. Каза я няколко пъти.
"Корнкракер". Какво е това?
Корнкракер, значи.
Така се казваше коня.
А, ето какво било.
Да. Беше висок и черен жребец. Спомням си какво сънувах.
Бях го яхнал, а баща ми и дядо ми стояха отстрани и гледаха шоуто.
Жребеца подскачаше и се опитваше да ме хвърли, но аз се държах.
След това чух дядо ми да казва: "Това момче е истински Хендли".
Бях изпълнен с гордост.
Това случило ли се е когато си бил малък?
Не. Жребеца все пак успя да ме хвърли, а баща ми дойде, подритна ме и каза:
"Може би сега вече няма да се правиш на голям ездач".
Приятно ми е да чувам смеха ти.
Знаеш ли, че мой прародител е довел в Америка първите ирландски породи.
Наистина ли? - Да.
Фермата ни се предаваше от баща на син.
Имахме 160 акра земя, 30 акра пасбища и 130 засята площ.
Имахме и седем кобили за разплод.
Звучи страхотно, Дикс. - Да, беше.
После всичко се срина. Почина баща ми, царевицата не се роди.
Черния жребец си счупи крака и се наложи да го застреляме.
Годината беше много тежка.
Няма да забравя как си тръгнахме.
Но с брат ми се заклехме, че някога пак ще си откупим фермата.
Ужасно е да напуснеш дома, в който си израснал. А аз никога не съм имала дом.
12,000 биха ми стигнали, почти ги имах веднъж.
5,000 и нещо имаше в джоба ми. А Пампон беше фаворит.
Заложих всичките си пари на него.
Но той загуби, зае второ място.
Пий си кафето, скъпи, че ще изстине.
Сега, обаче, късметът ще се върне при мен.
Тези дни трябва да убия един тип и си отивам в къщи.
Първо ще се измия в реката, за да махна тази градска мърсотия.
Какво има? - Нищо, Дикс. Нищо.
Нещо лошо ли казах? - Не.
Тук е доста разхвърляно, трябва да се поизчисти.
Как можеш да живееш така?
Преброй ги.
Брой. - Не е нужно да плащаш всичко сега.
Казах ти, брой.
Защо си толкова нервен? Успокой се.
Ти ме обиди пред непознат човек.
Не съм го направил нарочно. Просто не бях в настроение, знаеш как става.
Не, не знам.
Добре, Дикс, направих грешка.
Ти не си ли правил грешки? Правил си.
Да, хайде да пийнем.
Вземи.
Ето, Дикс.
Знаеш ли, трябва да се залага умно. Прибери си парите.
Следващия път ще има добър кон, който със сигурност ще стане пръв.
Извинявай.
А, Док. Влизай. Запознай се с моя приятел Дикс Хендли.
А това е Док Риденшнайдер. Сигурно си чувал за него.
Да, чувал съм.
Какво ще кажеш за уискито? Направено е в родината ти.
Къде е това, сър? - В щата Кентъки.
Там е най-добрата вода в Америка. - Така ли?
Да, качеството на уискито зависи от водата.
Както и да е.
Аз тръгвам. Сигурно пак ще се видим. - Довиждане Дикс.
Селяндур.
Доста съм спечелил от него, но е много обидчив.
Явно за него да си върне дълга е въпрос на чест.
Чест? За този бандит? Не ме разсмивай.
Бандит казваш? - Да, на дребно.
Барове, будки за цигари, бензиностанции. И всичко залага на коне.
Всички имаме някакви пороци.
Как мина вчерашната ти среща?
Момичето пи твърде много, но иначе вечерта мина доста добре.
Разказа ми интересни неща. - Така ли? Какво?
За твоя приятел Емрих. - За Емрих ли? Виж, Док...
Намислили са да получат половин милион. Ще вземе парите преди да намеря хората.
За него това е нищо. - А момичето ми каза, че е пред фалит.
Да не си се побъркал?
Познавам го от 20 години. Занимава се само с големи дела.
Има 2 къщи, 4 коли, слуги...
Една от които снощи се напи. - Док, ти на кого ще повярваш?
На мен или на някакво пияно момиче?
Разбира се, че на теб.
Иска ми се аз да бях на негово място.
Г-н лейтенант!
Човека в офиса ми, той просто минаваше от тук.
Какъв човек? Не съм видял никого, даже не съм идвал тук.
Да, да, разбира се.
Виж... - Какво?
Стой мирен, защото ще има полицейска хайка.
В участъка ли ще ме замъкнат? - Не е далече.
Мислех, че си ми приятел. - Сега имам само един приятел - Дитрих.
И той трябва да си свърши работата.
Но защо аз? Защо точно аз? - Защото е логично.
Твоята кантора е най-голямата.
Това го знаят и хората, и вестникарите, даже и аз.
И комисаря знае, че го знам. - Даже не ми се мисли за това.
Съжалявам. - Виж, Дитрих...
винаги съм ви сътрудничил, а сега ме поставяш в такова положение.
Добре. Заключи кантората, изгаси лампите и не вдигай телефона.
Благодаря ти. Благодаря.
Това ченге ме позна.
Откъде разбра, че е ченге? - По миризмата.
За него не се притеснявай, плащам му. Така, че сме нещо като партньори.
На ченгета вяра не можеш да имаш.
Мислиш го за партньор, а той изведнъж става честен.
Г-н Браном е тук. - Нека влезе.
Извинете, сър, но г-жа Емрих не се чувства добре.
Ами, извикайте д-р Хаусмен. - Вече го направих, сър.
Много добре. Кажете й... Кажете й, че по-късно ще мина да я видя.
Е, как са длъжниците ми? Колко души си платиха?
Нито един. - Какво значи това?
Всички причини ли да ти изредя?
Значи съм го закъсал, така ли?
Трима обещаха да платят част от дълга си.
Обещаха. - Трябват ми пари, не обещания.
Виж, приятелю, частния детектив не се занимава с насилие.
Мога да си загубя лиценза. А ти можеш да ги осъдиш.
Нямам време за това.
Трябват ми пари и то веднага. - Какъв е проблема, може би жена?
Млъкни, Браном, няма нищо смешно.
Така ли? Никой не може да ми нарежда да мълча.
Извинявай, Боб.
Боб... аз съм пред фалит.
Това е. За това става въпрос.
Край с мен. Аз съм бедняк.
Как допусна Анджела да те разори? - Тя няма нищо общо с това.
Разори ме начина ми на живот.
Каквото и да правех, ми струваше пари. Тук хиляда, там хиляда.
Трябва да изплувам. Трябва да намеря някакъв изход.
И по ирония на съдбата сега ми се отдава шанс,
а аз не мога да го използвам. - Лошо.
Боб...
само не падай от стола.
Чувал ли си за Риденшнайдер? - Да, май е в затвора, нали?
Излязъл е миналата седмица. Коби го доведе при мен.
Има много добър план за обир, най-големия в историята на запада.
Но му трябват 50,000 за подготовка. - Кого иска да ограби?
Белетие.
Само от камъните може да се вземе половин милион.
Ти колко ще получиш? - Една трета.
Ти направо ме разби.
А сега ме чуй, имам план как да взема всичко.
Ще им кажа, че аз ще реализирам скъпоценностите и ще им обещая пари кеш.
После, когато дойде време за плащане, ще им кажа, че в момента нямам пари.
Ще ги помоля да изчакат няколко дни.
Сигурен съм, че те ще се съгласят.
И после. - После ще изчезна.
Ще взема самолета и ще замина за друга страна.
Златото може да се претопи и продаде на кюлчета, а камъчетата едно по едно.
Няма за къде да бързам, ще ми стигнат за цял живот.
Човек понякога може и да греши.
Започнах да се притеснявам за теб, а ти си измислил такъв хитър номер.
Да, но какво от това, след като нямам 50,000.
Знам откъде могат да се вземат. - Ти? Откъде?
Аз какво ще получа? - Ще делим по равно.
Добре.
Само, че рискуваме живота си, приятелю.
Знам.
И откъде ще намерим парите? - Много е просто. От Коби.
От Коби? - Да.
За него тази сума не е проблем. - Да.
А какво ще му кажем, защо ни трябват тези пари?
Остави това на мен. Коби иска да бъде велик.
И това е неговия шанс, да даде пари на заем на самия Емрих.
И ще го направи. Може да не му е приятно, но ще го направи.
Какви каси си отварял?
Всякакви, всичко мога да отворя.
А каса с таймер за повторно заключване? - Разбира се.
Шперц ли ползваш или взрив? - Взрив.
И става ли?
Помниш ли случая Шафтер? - Да, чух за него в затвора.
Била е добра работа.
А кой те снабдява с взрив? - Сам си го намирам.
А с шперца как си? - Отварям всичко за 4 минути.
Става. - Добре, взимаме те.
Не бързайте, каква е моята част?
Няма част. Плащаме ти твърда сума.
Тогава искам 30,000. - 30,000? Стига, Луис...
Ще ти платим 25,000.
Добре, 15,000 авансово. - 10,000.
Добре, нека бъдат 15,000. Той е нашия касиер.
Защо се изпоти толкова? - Като пипам пари винаги се потя.
Кой друг ще участва още? - Още ги търсим.
Има един подходящ шофьор. Гас Миниси. Питай Коби, той го познава.
Гас, 100%. - Свържи се с него.
Много е добър и коректен. - Свържи се с него.
Добре, Док.
А откъде ще намерим бандит?
Познавам един, но не съм го виждал отдавна. Ред Трейнър.
Той е в затвора. - Значи отпада.
Какво ще кажете за Тимънс?
Кой е той? - Охраната ми.
Този загубеняк ли, шегуваш ли се? Вместо мозък в главата си има мускули.
Аз не съм тукашен и не познавам добре хората ви,
но защо да не вземем оня южняк Дикс?
Стори ми се доста решителен и съвсем не толкова глупав.
Честно казано, не ми харесва, но аз по принцип не харесвам бандитите.
Всичките са едни такива недодялани и всеки има слабо място.
Но предполагам, че ще свърши работа.
Гас смята, че е добър и аз му вярвам. - На мен ми харесва. Да го вземем.
Ти си шефа, ти решаваш.
Добре, аз си отивам, че детето е болно.
Какво му е? - Настинало е.
Сутрин жена ми първо го извежда на разходка.
Казва, че му е нужен свеж въздух.
Аз й отговарям: "Ако искаш свеж въздух, търси го другаде, не и в този град".
Ето го.
Тук е на 9 месеца.
Завиждам ти, че имаш семейство. - Да.
Но има и много грижи, нали?
Най-хубавото на Дикс е, че ще ни излезе евтино.
Кажи ми нещо, Коби. Това са твои пари, нали? Не са на Емрих.
Има ли значение? - Всъщност, не.
Г-н Емрих не иска тази сделка да минава през счетоводството му.
А аз не рискувам нищо.
Тогава не е нужно да се притесняваме. - Разбира се.
Къде отиваш? - Намерих си жилище.
Една приятелка си заминава и ми дава нейния апартамент.
Наема е платен до края на месеца.
И кога го научи това? - Тази сутрин докато спеше.
Случайно я срещнах на улицата.
Помниш ли онази високата брюнетка, която танцуваше във фургона?
Бланч Ла Рю. Една хубава такава.
А и не мога вечно да те притеснявам.
Радвам се, че можах да ти помогна. - Да.
Може би и аз някога ще мога да ти помогна.
Нищо не ми дължиш. Забрави за това.
Добре тогава, довиждане засега.
А как си с парите? - Ако ми дадеш няма да ти откажа.
Ето, искаш ли още? - Не, благодаря.
И без това направи много за мен.
Една целувка за довиждане?
Дол. - Да, Дикс?
А как да те намеря?
Ще ти дам адреса. Мертон стрийт 42.
Значи Мертон стрийт 42.
Ало. - Дикс, ти ли си?
Да. - Коби е.
Здрасти, Коби. - Гас ми даде телефона ти.
Да. - Виж, Дикс, искаш ли...
...да участваш в една работа? Голяма работа.
Ако искаш, ела тази вечер при Гас. - Добре.
Гледайте сега.
Слабото място е стария тунел. Входа е тук от към ъгъла.
Ще пристигнем тук в 23:45. Дикс ще те прикрие.
Тук ще пробиеш стената.
За да проникнеш в сградата през котелното, ще ти трябват 6 минути.
И не настъпвай жиците.
Качваш се по стълбите и елиминираш алармата.
За това още 3 минути.
Точно в 23:54 ние с Дикс ще бъдем на задната врата.
И ти ще я отвориш.
Ще ви чакам. - Отлично.
Имате ли въпроси?
Всичко е ясно. - И на мен.
Добре, аз си тръгвам.
Как е детето? - По-добре.
Вчера имаше висока температура.
Извикахме лекар, но температурата при децата е нещо нормално. Днес е добре.
Ще се видим утре в 23:30. - Лека нощ.
Имаш ли малко време, Дикс? - Да, какво има?
Приятелю, познаваш ли г-н Емрих?
Адвоката ли? Знам го само по име. Нищо повече.
Мога ли да бъда откровен с теб? - Разбира се.
Емрих иска да вземе скъпоценностите, за да ги пласира.
Изненадваш ме, Док. - Само, че аз не му вярвам.
Имам предчувствие, но може и да греша.
Ние трябва да получим парите от него. Всичко може да мине добре, но ако не...
Ще ги вземем. - Добре.
Ще се срещнем след операцията, даваме скъпоценностите и взимаме парите.
Трябва да ни плати веднага и то кеш.
След това се разплащаме с останалите и изчезваме.
Не се притеснявай, Док, всичко ще бъде наред.
Лон, ти ли си?
Лон? - Кажи, Мей.
Ела, Лон.
Имам делова среща. - Седни за малко.
Сега е 23:30, не е ли малко късно за делови срещи?
Лон. - Да, Мей?
Не съм добре. - Скъпа, ти отдавна не си добре.
Нощем не съм добре с нервите и тогава мразя да съм сама в тази голяма къща.
Мей, не си сама. В къщата има поне три слугини.
Просто трябва... - Да, знам, да натисна бутона.
Какво искаш да направя?
Седни малко при мен.
Добре. Значи да седя и да те гледам как четеш списанието ли?
Защо, това лошо ли е? - Виж, Мей...
Хайде да поиграем на карти.
На казино, както преди. - Някой друг път.
Моля те, Лон, само едно раздаване. Снощи не можах да спя.
Спомних си когато бяхме млади,
как си седяхме в леглото и играехме на карти, само ти и аз.
Да, бих останал, но сега не мога. Просто имам работа.
Знаеш ли какво? Ще мина по-късно и ако не си заспала, ще поиграем.
Вземете си ключовете, защото затваряме. - Добре.
Всичко наред ли е? - Да.
Внимавай с това, защото може да те разкъса на парчета.
Колко време имаме?
Добре.
Късмет, Док.
Даде ли ти нитроглицерина?
Електронното око е тук.
Дай нитроглицерина.
Ще ни трябва доста, за да го взривим това.
Готово.
Какво става? - Нищо, продължавай.
Док, алармата пищи из целия квартал.
От взрива се е включила системата. - И какво ще правим?
Не искам да си тръгваме, много сме близо.
Да завършим започнатото. - Какво ще кажеш, Луис?
Аз съм съгласен. - Гас ще чака ли?
Не се притеснявай за Гас.
Какво стана? - Бургията се счупи.
Трябва да приключим до 00:15, докато не е дошла охраната.
Охраната ли? Аз ще се погрижа за нея.
Чу ли, Дикс? - Да.
Идват ли? - От към реката. Лоша работа.
Виж какво става там.
Всичко ценно е тук, а сега да изчезваме, по-бързо!
Тежко ли е? - Доста.
Това е най-тежкото нещо в живота ми. - Чакай да го видиш в зелени хартийки.
Охраната. - Отвори вратата, Луис.
Може да си отиде. - Направи го.
Сега.
След мен.
Гас, закарай ме в къщи. - Къде си ранен?
В бедрото, но куршума се качи нагоре и сега ми е в корема.
Ще те закарам при един познат лекар. - Не, Гас, закарай ме в къщи!
Добре, Луис.
Вече минава 1 часа. Всеки момент ще са тук.
Освен ако не са имали проблеми. - А къде е Анджела?
При сестра си. - Тя ли ти го каза?
На твое място щях да пия по-малко. - Когато пия мисля по-трезво.
И с нервите съм по-добре.
А ти ми изглеждаш разтревожен. Притеснява ли те нещо?
Живота е интересно нещо.
Винаги съм имал комплекс за малоценност. Отдавна можех да забогатея.
А вие, едрите риби, с какво сте повече от нас? Една фасада и нищо повече.
Но щом ви притиснат...
Изглежда, нашите хора идват.
Всичко наред ли е?
Това е един мой приятел, г-н Браном. Той много ми помогна.
Заповядайте, господа. Тук ще ни бъде по-удобно.
Сигурен съм, че тази чанта е пълна със скъпоценни камъни.
Може би.
Сядайте, господа, сядайте.
Да ви предложа нещо за пиене? - Не, благодаря.
Може ли да погледна? - Разбира се.
Е, убедихте ли се? - Да.
Никога не съм се съмнявал във вас. Имате такава репутация.
Просто любопитство.
Изглежда, че тук има повече, отколкото предполагахте.
Така е. А сега бих искал да си получа парите.
Господа, малко ми е неудобно, но... в момента съм затруднен.
Искате да кажете, че нямате пари? - Не, имам.
Имам и гаранция, че ще ги получа. - Значи ги нямате.
Просто в момента ги нямам кеш, но в най-скоро време ще ги получа.
Господа, защо да бързаме? Има време за всичко.
Мисля, че се бяхме разбрали.
Един момент. Нали разбирате, че такава голяма сума и то в такъв момент...
а на всичкото отгоре и кеш...
Ще ми трябват няколко дни, за да я събера.
За вас няколко дни може и да не са много, г-н Емрих,
но за мен са, защото ще трябва да ги нося със себе си.
Разбирам ви и мога да го реша проблема, ако ми имате доверие, разбира се.
Ако ли пък не, тогава съжалявам, но нищо не мога да направя за вас.
Г-н Емрих, какво се опитвате да ни кажете?
Искам да ви кажа, че да носите скъпоценностите с вас е много опасно.
Искате да ги оставим при вас?
Утре полицията ще започне да ги търси. Мислите ли, че ще ги търси тук.
Едва ли ще им хрумне да претърсят точно моя дом.
Докато вие докторе, сте друго нещо. Току що излизате от затвора.
Първо ще заподозрат хора като вас.
Всяко ченге би свързало този обир с вашето освобождение.
Е, какво ще кажете?
Вие решавате. Ако искате, можете да се свържете с мен чрез Коби.
Добре го изигра, Емрих, но не проработи.
Боб! - Дръпни се, Емрих.
И ти, фермерче, горе ръцете.
А ти, Фритц, хвърли чантата на пода.
Насам, към краката ми.
И без номера, защото съм много добър стрелец.
Какво ще кажеш, Дикс? - Нищо няма да каже.
Едно движение и никога няма да види фермата си.
Той спечели, Док, дай му чантата. - Умно момче.
Ти мъж ли си или лайно?
Играеш игрички, а сега се уплаши, а?
Подлец.
Ами убий ме тогава?
Какво те спира? - Добре, господинчо...
Спокойно, Дикс. Не го убивай. Няма да се измъкне толкова лесно.
Седнете.
Защо се опитахте да ни изиграете? - Пред банкрут съм.
Той е свидетел.
Ако го притиснат ще проговори. - Няма полза да говори.
Какво смятахте да направите с камъните?
Щяхме да напуснем града и да ги продаваме един по един.
Глупаво. Щяха да ви проследят още след първата продажба.
Краденото не се пласира докато трае следствието.
Да изчезваме, стига празни приказки. - Спокойно, Дикс.
Г-н Емрих ни създаде проблеми и той ще ни помогне.
Оставих ви жив не защото съм хуманист, а защото имаме проблеми...
с пласирането на камъните.
Не мога да ви помогна. - Можете, г-н Емрих.
Ще отидете при застрахователите.
И какво? - Как какво?
Предстои им да платят много пари
за откраднатото и мисля, че ще им е по-изгодно
да ги откупят без излишни въпроси.
Док, трябва да изчезваме.
Утре ще се заема с това.
Направете го, Емрих, и помнете, че сега можеше да лежите до вашия приятел.
Мога ли да се свържа с вас чрез Коби? - Не, аз ще се свържа с вас.
Да вървим, Дикс. И почистете стаята, приятеля ви я поизцапа.
Не му давай вода. - Но той иска.
Казах ти да не му даваш вода, искаш да го убиеш ли?
Къде е доктора? Защо не идва? Каза, че ще дойде след 10 минути, а още го няма.
Луис ще умре, защо да не го закараме в болницата?
Ако го закараш там, повече няма да го видиш.
Успокой се, Мария. Доктора скоро ще дойде и ще го оправи.
Ще имате поне още 6 деца, дебели като прасенца, чернооки и много къдрави.
Също като Луис, нали Мария? - Не пипай детето!
Как стана това?
Нали ти казах, при сбиване. - Луис не се бие, знаеш го.
Защо винаги ти? Проблемите на Луис са винаги заради теб.
Проклет гърбушко!
Всичко е заради теб! - Млъкни, Мария!
Не смей да ми говориш така.
Извинявай, Гас, много ми е тежко.
Родил съм се с тази гърбица. Да не мислиш, че ми харесва.
Прости ми, Гас, не исках да те обидя.
Чуваш ли? - Да, сигурно някъде има пожар.
Но не е в нашия квартал.
Господи, дано доктора дойде по-бързо. - Всеки момент ще дойде, ще видиш.
Какви звуци, като на грешниците в Ада.
Дикс, обади се на Гас да те заведе на лекар. Не бъди глупав.
Не обичам докторите.
Ще мине и така. Куршумът само ме е одраскал.
Добре, че се дръпнах навреме. - Как се случи това?
Как е възможно? Един труп и двама ранени.
И една торба с камъни, която даже на можем да пласираме.
Стига си мрънкал. Дай нещо за пиене.
Голям глупак съм. Имам си добър бизнес...
пари колкото искаш, а се хванах с тази глупава работа.
Абсолютен кретен.
Ало, да. Коби е.
Какво? Гас е, полицаите претърсват района му.
Иска да говори с теб, Дикс.
Гас? Дикс е.
Слушай внимателно.
Ченгетата проверяват всички барове на нашата улица.
Вече се обадих на Еди Донато.
Има бакалия долу на реката. На Фронт стрийт 116, разбра ли?
Да, а как е Луис?
Не е добре, куршума наистина му е в корема.
Ето ги гадните ченгета.
Здравейте, как сте? Сега ще стане напечено.
Вижте, вървете при Еди. Нощем там няма никой и ще сте в безопасност.
Ченгетата не ходят там. Чао за сега.
Сега, сега, отварям.
Моля? Говорете по-силно. Аз съм Еди Донато.
Да, да, сега ще извикам доктора. Докторе, това е ваш човек.
Ало. Да.
Чудесно. Добре. Това напълно ни устройва.
Коби ли беше? - Да.
Емрих е свършил работа. Застрахователите са съгласни.
Но трябва да изчакаме до понеделник, да отворят банката. 250,000 не е зле.
Какво има? - Като адвокат си много добър.
Но като играч на карти хич те няма.
Мога ли да запаля? - Разбира се.
Лон, как можеш да играеш така? Не си спечелил още нито една точка.
Влез. - Двама души ви търсят, сър.
От полицията са.
Те пък какво искат? - Явно е във връзка с някое мое дело.
Толкова хубаво си играехме.
Връщай се по-бързо. - Разбира се.
Да? - Извинете за безпокойството.
Аз съм Андрюс, а това е офицер Дженъс.
Добър ден. - Какво мога да направя за вас?
Познавате ли Робърт Браном? - Браном? Да, разбира се.
Защо? Случило ли му се е нещо? - Да, г-н Емрих.
Тази сутрин са извадили тялото му от реката.
О, Боже. - Не се е удавил, има дупка в главата.
Застреляли са го.
Заповядайте, влезте.
Какво да кажа... това е ужасна новина. Значи Боб Браном?
Убит казвате? Боже Господи.
У него намерихме списък с имена, написан на хартия с вашия герб.
Знаете ли кои са тези хора? - Да, това са мои длъжници.
Браном работеше за мен. Трябваше да ми помогне да си върна дълговете.
За съжаление, без успех.
А да ги е заплашвал тези хора? - Разбира се, че не.
Мислите ли, че има връзка между работата му за вас и смъртта му?
Не. - Кога се видяхте за последно?
Миналата сряда, тук в тази стая. Заедно разглеждахме списъка.
Според експертите е убит тази вечер около 1 часа. След обира на Белетие.
Смятаме, че има някаква връзка. Знаем, че един от бандитите е бил ранен.
На пода е имало кръв. Може да е на Браном.
Сигурно е умрял в колата и са го хвърлили в реката.
Не, не, Боб Браном беше хулиган, но не и престъпник.
А Белетие, доколкото чух, е ограбен от професионалисти.
Не ми се вярва Боб Браном да е участвал в обира, струва ми се невъзможно.
Ясно. И още нещо, г-н Емрих, просто формалност.
Ще ни кажете ли къде бяхте снощи? - Разбира се.
Но защо? Нужно ли е? - Да, г-н Емрих.
Добре, момчета, на тези години не ми е лесно да ви го призная,
но ще се наложи. Г-ца Финли живее на вилата ми.
Снощи отидох да я посетя, мисля, че беше към 23:30.
И останах там до късно. Тя, разбира се, може да го потвърди.
Само, че, мога ли да ви помоля за дискретност?
Не го афиширайте, ако няма нужда.
Разбирам, г-н Емрих, благодаря за помощта.
Няма защо, аз ви благодаря. Ако мога да ви помогна, обадете ми се.
Приятен ден. - Довиждане.
Анджела? - Да.
Лон е. - Какво има, Лон?
Може да те посетят от полицията.
Да не би жена ти да е разбрала? - Не, не, нищо подобно.
Ще те питат за снощи. А сега ме чуй.
Искам да им кажеш, че съм бил при теб от 23:30 до 3 часа сутринта.
Почти през цялата нощ.
Разбра ли? - Да.
Виж, това е просто политика, скъпа.
Добрата стара мръсна политика. - Добре, обади ми се по-късно.
Ще ти се обадя. - Да не забравиш.
Няма.
Ще си доиграем ли? - Разбира се, защо не?
Лон, много си бледен, какво е станало?
Получих лоши новини. Един човек, който работеше за мен, е мъртъв.
Ужас, нещастен случай ли е? - Не.
Било е убийство.
Знае ли се кой го е направил? - Не.
Когато си помисля за хората, с които ти се налага да работиш,
всички тези престъпници, направо умирам от страх.
Те са като всички останали.
В края на краищата престъплението е
забранената област за приложението на човешкия талант.
Бил ли си в Мексико, Дикс? - Не.
Това е град на 2,500 м надморска височина. Чист въздух.
Луксозни клубове, ресторанти, конни надбягвания и момичета.
Млади и хубави момичета.
Ще дойдеш ли с мен, аз плащам? - Не ме интересува, отивам си в къщи.
В къщи винаги можеш да си отидеш. Какво хубаво има там? Нищо.
Повярвай ми. Нищо хубаво. - Вече съм взел решение.
Аз съм.
Вижте, момчета.
Приятели, аз съм почтен човек.
Исках да помогна на Гас, но сега това във вестниците...
Искаш да кажеш, че е време да се махаме ли? Добре. Ще се махнем.
А после Еди ще отиде при ченгетата. - Не, никъде няма да ходя.
Гас ще ме убие.
Съжалявам за лошите новини.
А сега трябва да вървя. - Седни, Донато.
Когато ти кажа, тогава ще си тръгнеш.
Стой мирно, Еди.
Няма да ти се случи нищо, ако стоиш мирен и си затваряш устата.
Застрахователите са насочили ченгетата към Емрих и той е проговорил.
Трябваше да ме оставиш да го убия.
Не, Дикс, ако беше проговорил...
нямаше да търсят само мен. - Тогава какъв е проблема?
Само 3-4 души могат да извършат такова нещо.
Някое умно ченге се е досетило, че това съм го направил аз.
Но това съм го предвидил. Няма нищо страшно.
Рано или късно ще си получим парите. - Дано.
Къде ще отидем сега, Дикс? - Знам едно местенце.
Еди, ако си умно момче, ще забравиш, че си ни виждал.
Искам да говоря с комисаря. - За какво?
Имам да му казвам нещо, не може ли?
За Риденшнайдер ли? - Може би.
Ама разбира се, за последното денонощие са го видели поне 5,000 души.
Като ви дойде реда, ще ви изслушаме.
Ще говоря само с комисаря. - Добре, а сега седнете.
Ще трябва да изчакате. - Добре.
Искам да говоря с комисаря.
Къде отивате? - Прибираме се в къщи.
А къде живеете? - В южен Кемдън.
Нямате работа тук, това е частна собственост. Пише го навсякъде.
Всички минават от тук.
Бандитите си водят тук момичетата.
Така ли? - Да.
Един колега си загуби работата заради тях.
На ваше място не бих се мотал тук. Добре, г-н полицай.
Ей, чакайте малко. Каква е тази чанта. Елате тук.
Дикс!
Дикс, скъпи.
Извинете ме, но взех приспивателно и съм малко замаяна.
Напоследък не мога да спя, Дикс, притеснявам се за теб.
Минах покрай вас, а там ми казаха, че те търси полицията.
Донеси вода и кърпа и стига мърмори. - Добре, Дикс.
Побързай. - Ей сега.
Да загубиш толкова време.
Да планираш всичко до най-малката подробност. И накрая какво?
Алармата се включва без причина. Пистолета гръмва сам. Загива човек.
И на всичкото отгоре този стар пръч се опита да ни измами.
Стечение на обстоятелствата. Какво би могло да се направи?
Единственото нещо, което не предвидих, а трябваше, това беше Емрих.
Полакомих се и алчността ме погуби.
Дикс, за него ли дават награда? - Не е твоя работа.
Тя потвърди, че Емрих е бил е там до 3 часа сутринта.
А на теб какво впечатление ти направи? - Хубаво момиче.
Питам дали се държа естествено?
Струва ми се, че казва истината.
Женен е 20 години, а ходи с момичета, които могат да му бъдат внучки. Гадост.
Но за Емрих това е естествено.
Образован човек, който използва ума си, за да заобикаля закона.
Извинете, г-н комисар. - Какво има?
Един таксиметров шофьор ви чака.
Казва, че има важна информация. - За какво?
Опитах се да разбера, но той иска да говори само с вас. Чака вече 2 часа.
Добре, нека влезе. - Да, сър.
Как се казваш? - Чарлз Райт.
Номер на лиценза 14803. Фирма Грийн Страйп.
Какво имате да ни кажете? - За доктора, когото търсите.
Мисля, че ми беше клиент. - Къде сте го карали?
Сигурен съм, че беше той. Качих го от гарата миналата седмица в петък.
В петък, 16-ти ли? И къде го закарахте? - В Кемдън Уест.
Спомням си го, защото го питах дали да го изчакам. Там убиха човек за нищо.
Взели му само панталоните.
Къде го свалихте? На кой номер? - 4717. Някакъв склад. Беше тъмно.
Къде? - На 4717.
Там май имаше заложна къща.
Намерете ми лейтенант Дитрих.
Да, това е той.
Отначало се съмнявах, не исках да ви безпокоя. Но сега виждам, че е той.
Май вие ще получите наградата.
Лейтенант Дитрих е.
Къде сте, Дитрих? - На Четвърта улица.
Вземете заповед за обиск и вървете в Кемдън Уест, 4717.
Риденшнайдер е бил там. - 4717?
Да. И вземете въоръжени хора. Действайте.
Има новини.
Полицай се опитал да задържи двама души, които се измъкнали.
Казва, че единия приличал на Риденшнайдер.
Добре. Претърсете района, но без сирени. А как е полицая?
Има сътресение на мозъка, но черепа му е здрав.
Е, изглежда, че работата ще потръгне.
Защо трябва да знам за обира в Белетие? За какво ми е да се забърквам в това?
Нали така? - Разбира се!
Това, че видя Риденшнайдер тук, нищо не значи.
Не съм видял никого. И как бих могъл, след като не съм бил тук.
Щом е така, какво общо имам аз с обира в Белетие?
Някой го е видял тук при теб. Не знам кой е.
Не искаш ли нещо за пиене? - Не, благодаря.
Когато съм на работа, не пия. Забранено е.
Няма какво да крия. Риденшнайдер беше тук, след като излезе от затвора.
Оставих го да поживее няколко дена.
След това ми омръзна, дадох му малко пари и той си отиде.
Къде отиде? - Не знам, наистина не знам.
Коби, приятел ли съм ти или не? - Разбира се.
Тогава ме послушай. Дай показания. С комисаря ще се разберем.
Ще ти дадат година две. - Но аз съм чист.
Не знам къде отиде Док. Истина е.
В полицията няма да ти повярват. Добре ще те обработят.
А ти не си човек, който ще издържи. След половин час ще проговориш.
Дай ми да си поема дъх. Кажи, че не си ме намерил тук.
Че съм отишъл в Чикаго по работа.
Това добре го измисли, Коби. - Винаги съм се отнасял добре с теб.
Позволи ми да се измъкна.
И без мен ще го намерите. - Съжалявам, не мога.
Комисаря е бесен и не искам да си го изкара на мен.
Не можеш да ме спреш. Няма да го направиш.
Иначе... - Да, разбира се.
Ще ме натопиш.
Да. Ще кажа, че си видял Риденшнайдер тук и не си го арестувал. А защо?
Защото трябва да обясниш какво правиш тук.
Ще им кажа как ме изнудваш.
Коби, не ме ядосвай.
Всичко ще им кажа. Ще те пратят там, където и мен!
Ето тук ти е грешката, Коби.
С мен няма да бъдат толкова жестоки.
Защото аз ще разкрия най-големия обир в тази страна.
А ти ще имаш проблеми, Коби. - Дитрих, да не си полудял?
Ставай!
Казах ти, че нищо няма да излезе. Ето, вземи.
Значи трябва да стана доносник. - Умно момче.
Тук имам да решавам няколко дела, така че през това време
можеш да отидеш на екскурзия. - Къде?
Не знам, може би във Флорида, където искаш.
Наистина ли? Където поискам?
Да, смяната на обстановката ще ти се отрази добре.
Чакай малко, имам страхотна идея.
О, Куба, не е лошо.
Представяш ли си, аз на този плаж със зеления бански.
Щях да купя белия, но не беше толкова открит.
Е, ако исках много открит, щях да купя френския.
Дръжте се момичета, идвам. Чичо Лон, направо съм във възторг!
Виж колко е романтично. Истински палми, океан!
Кой би могъл да е?
Виж кой е.
Какво са се разчукали толкова? Страх ме е, чичо Лон.
Млади човече, имате железни юмруци. Здравей, Харди, влизай.
Елате при камината, сигурно сте измръзнали.
Тук съм, за да ви арестувам, Емрих.
Мога ли да попитам за какво?
За съучастие в обир и убийство.
На ваше място бих измислил и още нещо.
Поне едно да проработи, при наличие на подходящи съдебни заседатели и съдия.
Доведете момичето. - Да, сър.
Вашия приятел Коби направи пълни самопризнания.
Искате ли да ги видите? Ето.
Госпожице, излезте, не искам да чупя вратата.
Оставете ме на мира, иначе г-н Емрих ще ви изхвърли от тук.
Едва ли. И без това си има достатъчно проблеми. Доста е загазил.
Хайде, Андрюс, доведи момичето.
С него ли трябва да говоря?
Не може ли да говоря с вас?
Хайде, госпожице. Ще ти се наложи да кажеш истината.
Бъди умна. Нямаш друг изход. Просто трябва да кажеш истината.
Хайде.
Седни.
Андрюс, какво ви каза вчера госпожица Финли?
Каза, че в петък г-н Емрих е бил с нея до 3 часа сутринта.
Това ли сте казала?
Да, сър. - Истина ли е това?
Помислете, ако не искате да отидете в затвора.
В затвора?
Да, за фалшиво алиби с цел избягване наказание за извършено престъпление.
Г-н Емрих не е извършил престъпление. - Извършил е.
Кажи им истината.
Чичо Лон. - Трябва да го направите...
или ще ви съдят за лъжливи показания.
Това, което казах вчера, не е точно така...
Искам да кажа... - Истина ли беше?
Не, сър.
Емрих не е бил с вас, нали? - Не, сър.
Не сте били тук с него. - Да, сър.
Той ви е казал какво да ни кажете.
Отговорете!
Да, сър! Той ми каза какво да ви кажа!
Запишете показанията й и да ги подпише. Този път искам истината.
Елате тук, г-це.
Съжалявам, чичо Лон. Направих каквото можах.
Няма проблеми, скъпа.
А какво ще стане с екскурзията? Остава ли в сила?
Спокойно, скъпа. Ще имаш още много екскурзии.
Нещата май се изясниха, а Емрих?
Вземете.
Искам да се обадя на жена ми. Вече е късно и тя ще се притеснява.
Обадете се, но не се опитвайте да бягате. Далеч няма да стигнете.
Скъпа, прости ми, но не мога да живея
след всичко, което съм ти причинил.
Емрих!
Помощ, помощ, спрете го!
Ще видиш ти... - Пусни го!
Мръсен доносник. Скоро ще отидеш при приятеля си Емрих.
Ще лежиш до него в моргата! Мръсен доносник!
Гаден доносник!
Доносник! Доносник!
Внимателно.
Търсим Луис Чиавели.
Моля ви да не влизате. Г-н Чиавели, нали виждате...
Щом отчето моли, няма да влизаме.
Обадете се на комисаря. Той ме познава.
Аз съм отец Сартино. - Благодаря, отче.
Емрих е завършил юридическия факултет и е бил адвокат 25 години.
Сам се прецака.
Добре е и даже още по-добре.
Как ти е главата, Док? - Бил съм и по-добре.
Няма да ти е лесно да напуснеш града. - Няма страшно.
Ще си взема такси и ще го накарам да ме закара до Кливлънд.
Няма ли да дойдеш с мен, Дикс?
Вземи ги. - Не, благодаря.
Няма да е лошо да ми дадеш малко пари. Имам само 5 долара.
Разбира се, колко искаш? - Мисля, че 1,000 ще ми стигнат.
А ти вземи останалите камъни. Струват поне 50,000.
И какво да ги правя? Да ги занеса в заложната къща ли?
Първо ще се шашнат, а после ще извикат ченгетата.
Не, Док, камъните не ми трябват.
Благодаря ти, Дикс.
Къде да ти пиша? Все пак ти се полагат още 5,000 долара.
Дай ми адреса си в Кентъки? - Няма нужда.
Надявам се пак да се видим.
Е...
довиждане тогава. - Довиждане, Док.
Чакай, нямаш оръжие. Бих ти дал моето, но... Дол, ти нямаш ли пистолет?
Не, Дикс, имах, но някой го открадна.
Не ми трябва пистолет.
От 20 годишен не нося. Ако имаш, ще убиеш полицай, а това е лоша работа.
А ако не носиш, нямаш такъв проблем.
Добре, Док, ти си знаеш.
Искаш ли кафе, скъпи? - Много интересен човек.
Изобщо не го разбирам.
Може би защото е чужденец. Те мислят по друг начин.
Аз също трябва да изчезна от града.
И все пак е смел човек.
Ще пиеш ли кафе, скъпи? - Добре, давай.
Това от раната ти ли е? - Досетлива си.
Дикс, тя пак кърви. Имаш нужда от аспирин.
Пикеринг Авеню и Сентър стрийт. Знаеш ли къде е това?
На другия край на града. - Далече ли е?
За час ще стигнем. - Имам роднини тук.
На път са ми. Искам да ги видя.
Знам как е. И аз имам роднини. Само ми пишат писма и искат пари.
Отдавна не съм говорил немски.
Имате мюнхенски акцент. - Там съм роден.
Казват, че където са парите, там е родината.
Франц, защо не ме закараш до Кливлънд? - Много е далече.
Ще стигна по-бързо отколкото с влака.
Ами роднините? - Друг път ще ги видя.
Ами не знам, много е далече.
Ще струва скъпо. - Ще ти дам 50 долара отгоре.
Какво ще кажеш? - Тогава ще те закарам където искаш.
Само, че ще трябва да заредим.
Добре, но първо да излезем от града.
Ще спрем някъде, ще хапнем, ще пийнем по бира и ще си направим кефа.
Виждам, че разбирате от тези неща. - Че иначе защо живеем, Франц?
Вече два часа те няма, какво става?
Квартала е пълен с полиция. Ровят навсякъде. Два пъти ме спират.
Намери ли кола? - Да.
Купих я за 400 долара. Ето ти рестото.
Взех я от Голямата Вивиан. В добро състояние е, но...
Зареди ли я? - Да.
Къде я остави? - На три преки от тук.
Браво. - Дикс?
Какво? - Страх ме е.
Всички тези ченгета... - Не ми пука.
Ще карам бавно, по главната и след 10 часа ще съм си в къщи.
Как ще караш толкова дълго?
Ще карам. - Не!
Няма да издържиш.
Ще издържа! - Дикс.
Нека да дойда с теб, моля те Дикс.
Не. Мен ме издирват, ами ако има преследване.
Какво ще те правя? - Бих могла да карам!
Не, Дол, търсят ме за убийство. - Не ми пука, искам да бъда с теб.
Няма да те пусна да си тръгнеш без мен. Няма да ти кажа къде е колата.
Не те разбирам, изобщо не те разбирам.
Добре, малката, събирай си багажа.
Хайде да пуснем още нещо. - Свършиха ми монетите, ти имаш ли?
И аз нямам. - Намерете още.
Знаеш ли, струваш ми скъпо.
Дребните пари ли са ти проблем?
Каниш ме на среща и къде ме водиш? На някакво долнопробно кино.
След това си тръгваме и пукаме гума. Идваме тук и пием какво - кока кола.
Това е за вас. - Благодаря.
А тези ми ги развалете на монети. - Разбира се.
Даже нямаш пари за музиката. - Стига, Джени, престани.
Ще ме извините ли, но на мен също ми харесва музиката.
Пуснете нещо. - Разбира се. Какво да бъде?
Вие изберете. - Боже мой, колко са тук?
Не много, изберете каквото ви харесва. - Добре.
Господине.
Господине, вече е късно.
Време е да тръгваме. - Имаме време, много време.
Вижте, до Кливлънд пътя е дълъг.
Е, добре, да вървим.
Имаме още монети. - Използвайте ги вие.
Благодаря, много сте любезен. - Няма защо.
Довиждане и благодаря. - Удоволствието беше мое.
Какво искате? - Какво ще кажеш, Ед?
Според мен това е той.
Така изглежда. - Какво има?
Млъкни. - Претърси го.
Моля. - Вдигнете си ръцете.
Сигурно ме бъркате с някой. Търговец съм от Кливлънд. Казвам се Кремпър.
Тук няма нищо. Провери палтото.
Вижте, това е грешка. - Млъкни и не пречи.
Бил, обади се в града и провери описанието.
Няма нужда. Ще им кажа, че сме го хванали.
Дръжте ръцете си вдигнати. - Добре.
Извинете, искам да ви питам нещо. - Добре, но не се обръщайте.
Отдавна ли сте тук?
Това е смешен въпрос. - Няма значение.
Наблюдавах ви през прозореца около 2-3 минути.
Да, докато се извърти една плоча.
Какво имате предвид?
Нищо особено. - Не се обръщайте.
Мога ли да запаля?
Стойте мирно. За цигарите ще говорим по-късно.
Добре, г-н офицер.
Как си, Дикс?
Добре, но ми е студено. Други години не е било толкова студено.
Дай ми аз да карам, скъпи. - Ти не знаеш пътя.
Ще трябва постоянно да ти обяснявам. - Има ли още много?
Господине! Господине!
Господине!
Имам нужда от помощ. Трябва ми доктор. На мъжа ми му е лошо.
Елате, ще ви заведа.
Карайте направо до края на улицата.
Там живее доктор Суонсън.
Помогнете ни, мъжът ми припадна!
Влизайте, сега ще го прегледам. Ето там, в онази стая.
Свалете сакото и го сложете на леглото.
Сложете го на стола.
Има кръвотечение, загубил е много кръв. Какво е станало?
Автомобилна катастрофа.
Откога е тази рана? - От преди няколко дена.
Как е докторе? Лошо ли е пострадал? - Не е добре.
Силни ли са ви ръцете? - Мисля, че да.
Тогава елате тук и дръжте това.
Така е добре.
Точно така.
Ало. Д-р Суонсън се обажда. Търся Том. Ами събудете го!
Жаден съм, дай ми вода. - Да, Дикс, ей сега.
Легни, скъпи, моля те, легни.
Ало, шерифа ли е?
Том, тук при мен има човек с огнестрелна рана. Доста е зле.
Ето, скъпи. - Кой е този?
Трябваше да те закарам на лекар, Дикс. Нямаше друг начин.
Да го задържа ли? Ами той е в безсъзнание.
Не, не. Абсолютно непознат човек. Жена му е с него и казва, че било катастрофа.
Със сигурност няма да стигне далеч. Останала му е кръв колкото на едно пиле.
Други въпроси? - Не искам да се повтарям, но...
какво ще кажете за лейтенант Дитрих?
Той е в затвора и ще бъде съден.
От същите хора, на които трябваше да служи.
А вие каква присъда бихте му дали? - Не знам.
Не съм сигурен, но искам да кажа следното:
Не е странно, че в полицията има корупция.
Мърсотията, която трябва да разчистват, се лепи и по тях.
Но такива като него са единици. Останалите честно изпълняват дълга си.
Обир на Скул Авеню, 193. - Слушайте.
До всички, обир на Скул Авеню, 193...
...двама бели, въоръжени...
Знам, че го слушате това всеки ден, но слушайте със сърцето, а не с ушите.
Отзоваваме се на всички съобщения, защото всяко едно е вик за помощ.
Хората биват ограбвани, убивани, насилвани.
И това се случва 24 часа в денонощието, 365 дни в годината.
Това е реалността. Има го във всички големи градове по света.
Представете си, че полицията я няма. Нито добра, нито лоша.
Представете си... тази тишина.
Никой нищо не чува и никой не отговаря. Тогава идва закона на джунглата.
Победители ще бъдат хищниците. Помислете за това.
И така, господа, трима са в затвора, трима загинаха, като единия се самоуби.
И един беглец, но сериозно ранен. Шестима от седем. Не е толкова лошо.
Последния също ще го хванем.
Той е най-опасния от тях. Хладнокръвен и безмилостен убиец.
Лишен е от всякакви човешки чувства. Хищник.
Знаеш ли, черния жребец беше най-красивия в нашата ферма.
Дорестия също беше добър, но черния беше по-добър.
Дотогава все не успявахме да отгледаме такъв красавец.
Развиваше се по-бързо от своите връстници.
Беше подкарал втората си година.
Истински ездитен кон. Такъв не съм виждал досега.
Сигурен съм, че татко нямаше да го продаде за нищо.
Ако го беше запазил,
всичко щеше да бъде наред. - О, Боже, Дикс!
Така е. И пак ще ти го кажа.
Ако татко беше запазил черния...
всичко щеше да бъде наред.
Какво е това?
Дикс!
Дикс! Дикс!
О, Господи. Дикс.
Дикс.
Превод: R I S T A K I