www.titlovi.com
ŽALIM, POGREŠAN BROJ
U zamršenim mrežama velikog grada, telefon je važna karika među ljudima
On je sluga naših potreba, poverenik naših najdubljih tajni...
Život i sreća iščekuju da on zazvoni...
i užas... i usamljenost...
i... smrt!!!
Centrala? Centrala? - Želite?
Već pola sata zovem Murray Hill 3-5097.
Linija je stalno zauzeta. Hoćete pozvati umesto mene?
Murray Hill 3-5097.
- Trenutak, molim. - Kancelariju mog muža.
Trebao je već biti kod kuće. Ne znam šta ga je zadržalo...
i zašto je linija zauzeta.
Kancelariju uvek zatvaraju u 6:00.
Zovem Murray Hill 3-5097.
Hvala.
Halo?
Gospodina Stevensona, molim.
Govorila bih sa g. Stevensonom. - George?
- Na telefonu. - S kim razgovaram?
Dobio sam tvoju poruku, George. Sve u redu za večeras?
- Da, sve je u redu. - Oprostite.
Šta se dešava? Ja sam na liniji.
- Još važi za 11:15, George? - Tačno tako.
- Da li ti je sve jasno sada? - Da, mislim da jeste.
U 11:00, čuvar ide u bar...
na 2. Aveniji na pivo.
Tada ja ulazim kroz kuhinjski prozor, pozadi.
Onda sačekam dok ne naiđe voz preko mosta...
u slučaju da joj je prozor otvoren i mogla bi da vrišti.
Halo? Ko je to?
Zaboravih da te pitam. Još uvek ne želiš pištolj?
Neka bude brzo. Naš klijent ne želi da ona dugo pati.
OK, George, ne brini. Neće biti greške.
I ne zaboravi da uzmeš prstenje i narukvice...
i nakit u fiokama pisaćeg stola.
Klijent želi da to izgleda kao obična pljačka.
Obična pljačka. To je vrlo važno.
OK, OK.
Samo da proverim adresu još jednom.
To je...
Halo?
Želite? - Dali ste mi pogrešan broj.
Izvinite, madam. Koji broj ste tražili?
Zvala sam Murray Hill 3-5097... Kancelarija mog muža...
i umesto toga, povezana sam sa nekim drugim brojem.
Mora da su se žice ukrstile, i ja sam čula užasnu stvar.
Ubistvo. - Da, gospođo?
Sada hoću da mi opet date onaj pogrešan broj.
Žao mi je, ne razumem vas.
Malo pre ste me povezali sa...
Murray Hill 3-5097.
Linija je dugo bila zauzeta, tražila sam da mi pozovete, i vi jeste.
I onda... začula sam te strašne muške glasove i...
To me je strašno potreslo. Ja sam invalid.
Povezaću Vas sa šefom centrale.
Molim vas.
Šef centrale, mogu li Vam pomoći? - Invalid sam...
i upravo sam doživela strašan šok preko telefona...
i vrlo sam zainteresovana da lociramo poziv.
Govorili su o ubistvu... strašnom, hladnokrvnom ubistvu...
neke jadne, nevine žene, večeras u 11:15.
Pokušavala sam da dobijem muža u kancelariji.
Već je trebao biti kod kuće. Sama sam večeras.
Negovateljica ima slobodno veče, jer je moj muž obećao...
U stvari, on se zakleo da će biti kod kuće do 6:00.
Ne poznajem komšije, privremeno smo u Čikagu.
Pa, tako je ispalo da par koji radi za mene..
ima neki važan sastanak, ili tako nešto.
Ne znam. Film. Pretpostavljam.
Rekli su kako im je to obećano još pre tri nedelje.
Možda pomislite da su me pogledali pre odlaska...
i imali razumevanja za moje stanje.
Ali ja sam im zvonila i zvonila na zvono, skoro sat vremena...
nadajući se da će se vratiti.
- Ništa se nije čulo otuda. - Da, madam.
Pošto je stalno bilo zauzeto u kancelariji mog muža...
pozvala sam centralu, da oni pokušaju da dobiju vezu.
Odjednom, niotkuda, upala sam u taj jeziv razgovor...
između dvojice ubica.
I sada, hoću da mi locirate taj razgovor.
- Pa, madam, to zavisi. - Zavisi od čega?
Od toga da li su stranke prestale razgovarati.
Naravno da su do sada završili razgovor.
To je bio kratak razgovor. Nisu tračarili.
Zašto hoćete da lociramo taj poziv, madam?
Moram li imati razlog ako sam čula razgovor dvoje ubica?
Nije li očigledno? Slušajte, dobra ženo.
Vi verovatno ne razumete, ali Ijudsko biće, žena...
biće ubijena negde... negde, baš u ovom gradu...
i ove ubice će večeras to uraditi u 11:15.
Nije li to dovoljan razlog?
Razumem, gospođo, ali bih vam predložila...
da to prijavite policiji.
Oh, za ime nebesa!
Samo vi tu sedite i pustite da neko umre!
Izvolite, molim. - Dajte mi policiju.
Samo trenutak, g-đo. Zovem.
Tik-tak, tik-tak.
Slušaj veliki tik-tak. Zar nije lepo?
Tako je bolje.
Možda te mama zove.
Stanica 17. Duffy na telefonu.
Da? Aha, g-đa Stevenson.
Sećam se vas. Šta?
Šta ste? Ubistvo?
Da, nastavite.
Ali ima mnogo Ijudi sa imenom George.
A što se tiče čuvara na 2. Aveniji i na mostu...
Druga avenija je veoma duga ulica.
Znate li vi koliko ima mostova u samom Njujorku?
Da ne pominjem Bruklin, Stejten Ajland, Kvins i Bronks?
Telefoni su vrlo čudne sprave.
Vidite, g-đo, puno ubistava se svakodnevno desi u ovom gradu.
Ako bismo mogli, sprečili bismo ih. Ali trag koji ste nam dali...
nije nam mnogo od pomoći...
osim ako ne mislite da ovo to lažan poziv...
i da neko planira da ubije Vas.
Mene? Naravno da ne.
To bi bilo besmiselno. Mislim, zašto bi mene?
Eto, vidite? Nemate razloga za brigu.
Sada, izvinite me. - Samo malo.
Samo za trenutak, g-đo?
Znam, dušo. Zašto plačeš?
Budi dobra curica. Sve će biti u redu.
Izvinite, ali imam još par drugih stvari ovde na stolu...
koji zahtevaju moju pažnju.
Laku noć.
U redu! Nemoj! Koga je briga?
Henry.
Henry, zašto me ostavljaš samu?
Halo? - Da li je to Plaza 5-1098?
Imam poziv za g-đu Stevenson.
Iz Chicaga.
Ovde g-đa Stevenson.
Trenutak, molim.
Izvolite, gospodine. Halo, Leona?
Zdravo, tata. - Da li si to ti, draga?
Kako je moja devojka večeras? - Šta radiš, tata?
Kako? - Možeš li da govoriš?
Mogu li da govorim? - Možeš li da govoriš?
Naravno, draga. Mogu da govorim.
Ubistvo?
Večeras u 11:15? Zvala si policiju?
Kako to? Gde je Henry? Negovateljica?
Henry joj je dozvolio, zar ne?
Pa, zašto onda on nije došao kući?
Posao? Kakav posao?
Zar mu nisam više puta rekao da se najpre mora posvetiti tebi?
Ja ću se brinuti za posao.
Draga,tako je kada čovek nema drugih obaveza...
samo zato što ja nisam tu da ga nadzirem.
Zaboravi na to. Možda je to samo šala.
Par glumaca, možda, na radiju.
Radio? Radio program?
Dešava se ponekad.
Nema potrebe da brineš za to noćas.
Dragi, svi...
Izvini.
Želeo bih da to okončaš i dođeš kući.
Kuća bez tebe je poput mrtvačnice.
OK, neću te zadržavati, samo sam hteo da proverim, po običaju.
Zvaćeš me sutra? - Da, dušo, sutra veče.
Reci Henriju da me pozove u kancelariju sutra ujutru.
Imaću razgovor s njim.
Broj 99. 99.
Broj 17. 1-7.
Poziv za g-đicu Elizabeth Jennings.
Broj 46.
G- đica Elizabeth Jennings ima poziv.
Broj 23. 23.
23! To su dve četvorke.
Još mi trebaju 14 ili 65.
G- đica Jennings? - Trenutak, molim.
Približavamo se, dame...
izvanrednom električnom ćebetu...
od darodavca - Bollcomb's apoteke.
I sledeći broj je... - Traže Vas na telefon.
G- đa Stevenson. - Broj 59.
Bingo! - Svašta. U čemu je stvar?
G- đa Stevenson Vas traži telefonom.
Kaže da je veoma važno. - G-đa Stevenson?
Pa zašto tako ne kažete?
Halo? Izvinjavam se. Nisam znala.
Vi ste poslednja osoba koju bih ostavila da čeka.
G. Stevensona nije kući. - Još uvek nije kod kuće?
Znate li gde je? - Ne, ne znam.
Trebao je odavno da stigne.
Čudno, zar ne?
Zadnji put sam ga videla kada je otišao na sastanak.
Gde? - Ne znam gde.
Ali znam da je bio na ručku sa mladom damom.
Oh, da, vrlo privlačna.
Došla je jutros u kancelariju.
Reče da se zove Lord. G- đa Frederick Lord.
Bila je uporna da ga vidi. Čekala ga je dva sata.
G. Stevenson. Neko želi da Vas vidi.
Drugi put. Rekao sam ti, danas sam zauzet.
Zdravo, Henry.
Zar me se ne sećaš? - Pa...
Da, naravno.
Pa, ko bi rekao?
Hoćeš da uđeš?
Da, upravo tako ju je dočekao, g- đo Stevenson.
Nije je očekivao.
Ali sam siguran da mu je bila od značaja.
Nažalost, ne znam o čemu su pričali.
Razgovor nije potrajao...
i znam da su ugovorili sastanak za kasnije.
Biću tamo za 1 sat. Traži Mauricea, smestiće te za moj sto.
Hvala. Biću tamo.
Ne znam zašto, ali nije otišao sa njom.
Vratiću se kasno popodne. Ako neko zove, primi poruku.
Kontaktiraću te. - Da, g. Stevenson.
Ne znam gde je otišao posle, g- đo Stevenson.
Od tada ga nisam ni videla ni čula.
U pola sedam sam otišla kući.
Praktično sam zadnja izašla, osim Jimmy-a, čuvara.
Ne, nije se čak ni vratio da mu prenesem poruke.
Bila je samo jedna. Od nekog čoveka sa Stejten Ajlenda...
koji ga zove svake nedelje.
G. Evans. To je uobičajeno.
S druge strane, nije neuobičajeno...
za g. Stevensona da celog dana bude odsutan.
Sigurna sam da nemate razloga za brigu.
Sad, ja se nadam da mi ništa nije promaklo.
Ali sam sigurna da je sve to bezazleno.
G. Stevenson izgleda tako posvećen...
Tako lepo govori o vama.
Da li Vam se dopalo cveće ove nedelje?
Imala sam osećaj... Mislim...
da bi kamelije bile lepe, za promenu.
G. Stevensona, molim. - Nije tu. Ko ga traži?
G. Evans. Kada ga očekujete? - Ne znam.
Svakog časa ga očekujem. - Znate li gde je?
Ne znam gde je. Nazovite kasnije.
Mogu li za 15 minuta? Nemam puno vremena.
Odlazim pre ponoći. - U redu. 15 minuta.
Hvala. I recite mu da sam zvao ako se ne vrati.
Zovem se Evans. Veoma je važno.
U redu.
Stan Lord, izvolite.
Treba mi g-đa Lord, molim vas.
Trenutak, molim.
Je I' za mene, Pete? - Ne. Za mamu.
Zašto ne spavaš?
Sally, vodi ga na spavanje!
Gde sam stao? O, da.
"... da je Henry Stevenson... "
Bayonne ili Cicero? - Bayonne.
Bayonnova fabrika Cotterell Corporation.
Sa sedištem na Stejten Ajlendu?
20 Dunstan Terrace, Staten Island.
Halo? - Halo, g-đa Lord?
Da? - Ovde g-đa Stevenson.
Mi se ne poznajemo, ali kako sam shvatila...
videli ste mog muža danas popodne.
Da, da. - Pošto jeste, g-đo Lord...
moj muž nije došao kući večeras.
Ne znam gde je. Mislila sam da bi mi Vi mogli dati neku ideju?
O, da. - Ne čujem Vas, g-đo Lord.
Reći ćete mi nešto? - O, svakako.
Da li je sve u redu? Nadam se da ne krijete nešto od mene.
Ne, ne. Mogu li ja Vas nazvati?
Zašto? - Zato što ja...
Imam partiju bridža, znate. - Šta je to?
Kakve to veze ima? Izvinite...
ali uopšte Vas ne razumem, g- đo Lord.
Žao mi je. Zatim...
ekskurzija na Roton point.
Ko je to? - G-đo Lord...
da li Vi to mene ismevate?
Ako niste znali, ja sam invalid.
Daću Vam recept. - O čemu Vi pričate?
Da li je moj muž sa Vama? Je li? Recite mi istinu.
Idu tri jaja odvojeno, dve šoljice mleka...
trećina maslaca.
Krem i maslac sa šećerom, pa dodajte kašiku brašna.
Leona, sačekaj malo.
Ovde Sally. Sally Hunt.
Sally Hunt?
Izvinite, pričam bez veze, ali ne mogu sada da govorim.
Mama, da pitam tatu da prestane sa kucanjem dok razgovaraš?
Dušo, spavaj, molim te. - U redu, mama.
Ne mogu sada objašnjavati. Javiću Vam se što pre mogu.
Gde je otišla? - Da, dragi?
Mislio sam da si opet izašla. Joe bi flašu piva.
Imaš li neku u ledu?
Ne, Fred. Ne verujem. Ali sići ću do prodavnice.
OK, dušo. - Hvala, Sally.
Gde smo stali? - Bolje započni novi pasus.
Sally Hunt.
Smem li? Nemaš ništa protiv, Sally?
Stari Španski običaj.
Ja sam Leona Cotterell. Vi ste?
Ovo je g. Henry Stevenson. - Zdravo, Henry. Jesi li za ples?
Muškarci biraju, ako nemaš ništa protiv.
U redu, izaberite.
Potražite nekog dovoljno brzog. To je...
Siguran sam da ovde ima boljih plesača.
Snaći ćeš se. Leona dobro poznaje podijum.
Rekla si da ti je prezime Cotterell?
Tako je.
Imaš li veze sa farmaceutskom firmom Cotterell?
Da. Moj otac je vlasnik.
J. B. Cotterell?
Nešto nije u redu? - Ne, samo...
Uvek sam ga zamišIjao kao hodajuću tubu zubne paste.
Kako te zovu... "Naslednica Aspirina"?
Ne, mislim da je "Kraljica protiv kašIja".
Dobro plešeš.
Često plešeš? - Ne na ovakvim mestima.
Nisi odavde?
Zavisi šta pod tim misliš?
O, ne znam, Harvard?
Ti se to šališ? - Šta ti onda znači to "nisi odavde"?
Grassville. - Koji koledž je tamo?
Nema koledža. Samo čelične cevi.
Izvini. Nisam znala.
U redu je. Iskreno...
nisam završio ni srednju školu, a želeo sam.
Nije ni moj otac. Nije položio sedmi razred.
Ma nemoj? - Moj otac uvek kaže...
"Ako čovek nema talenta da zaradi novac...
koledž mu to ne može usaditi.
A ako ima talenta da zaradi novac,
zašto bi gubio vreme na koledžu?"
Ima nečeg u tome. Tvoj otac bi morao znati...
kako se dolazi do novca.
Moram ići sada. - Sačekaj.
Šta kažeš da presedimo sledeći ples?
Zašto?
Pred kapijom mi je parkiran auto.
Lagonda, upravo sam je dobila iz Evrope. Jesi li je nekad vozio?
Nisam ni čuo. Osim toga, Sally me sigurno svuda traži.
Pa šta? Ovo je javna igranka, zar ne?
Ne brini. Nećeš joj nedostajati.
A šta ako ona meni nedostaje? Ili te ni to ne dotiče?
Hajde, ne budi blesav.
Ne šalim se.
Ni ja. Do viđenja, g-đice Cotterell.
Žao mi je što ne mogu prihvatiti tu Lagondu, ili šta već.
Nikad ne bih mogla zamisliti vas dvoje zajedno.
Zašto? - Tako ste različiti.
Ne pripadate istom svetu.
Henry, ti ne pripadaš ovom Grassvillu.
Zašto tako misliš? - Imam takav osećaj.
Dosta toga sam prošla, i...
neke stvari mogu videti i iz aviona.
Zar to nije Grassville? - Jeste.
Najbolje da okrenem. - Zašto?
Lepo je ovde. - Misliš?
Ostani ovde neku godinu i videćeš kako je.
Henry, ona žena, tamo u kući...
što mi je otvorila vrata, da li je to tvoja majka?
Moja mama je mrtva. - Čudno.
Moja takođe. Umrla je kad sam se rodila.
Kakva je bila tvoja majka? - Ne znam.
Je li i ona umrla mlada?
Umrla je prošle godine, ali nisam je upoznao.
Za mene je ona bila samo red mokre odeće razapete kroz kuhinju.
Gomila masnih šerpi i tiganja natrpanih u sudoperi.
Sve što sam ikada video od nje je...
kofa, metla i njene stare, iznošene cipele u ormaru.
Smešno, ali...
kad sam je video kako leži na odru,
delovala mi je poput nekog koga jedva poznajem.
Zašto ti to pričam. Nema ničeg lepog u mom životu.
Cigareta? - Hvala.
Šta je bilo?
Ništa.
Šta radiš ovde u Grassvillu?
Imam posao. Samo za hranu...
dok ne sakupim dovoljno da odem.
Kakav posao? - Radim u apoteci.
Apoteka? Kakva slučajnost.
Baš slučajnost. Ja radim u apoteci...
a tvoj otac ih ima na stotine.
Želiš li da ga upoznaš?
Šališ se? - Ne.
Mislim da bi mu se svideo.
Mlad si, zdrav, ambiciozan...
i verovatno se razumeš u posao.
Ne bih tako rekao, Leona.
To je lepo. Zovi me opet Leona.
Ja samo radim u apoteci. To nije isto.
Ali sviđaš mi se, ni to nije isto.
Sviđam ti se, sviđaš mi se...
Ponašamo se kao klinci.
Uostalom, šta takva dama traži sa čovekom poput mene?
Smem li?
Tata dolazi poslovno u New York idućeg vikenda.
U subotu ću biti slobodna.
Poći ćeš sa mnom?
Ne znam kako da ti kažem, Leona...
Kaži i završi s tim. Odlazim za par minuta.
Zadnjih par nedelja se često viđaš sa Henryem, zar ne?
Pa šta?
Samo bih te upozorila. - Upozorila?
S Henryjem se nije dobro poigravati.
Ne igraj se s njim, molim te.
Ko kaže da se igram s njim?
On nije tvoj tip...
i ti to dobro znaš.
Sviđa mi se tvoja drskost. - Henry je siromašan, Leona.
Ceo život je sirotinja.
Nekima to nije bitno, ali njemu jeste.
Znam ga ceo život. Otac mu je bio pijanica.
Danas bi radio, a sutra sve propio.
Bilo je osmoro dece.
Kakve to ima veze?
Leona, ne zamajavaj ga,
jer nikad neće moći da pronađe sebe.
Ne podnosiš konkurenciju?
Nije u tome stvar. - Kako da ne.
Ako baš hoćeš, ja baš mislim na Henrya.
Mislim da je predobar za ovaj tvoj gradić.
Nisam rekla da nije.
I ako želim da napravim nešto od njega...
da ga predstavim Ijuduma, to je moja stvar.
I ako hoću da se udam za njega, i to je moja stvar.
Da se udaš?
Ne misliš to. Ne bi mogla.
Zašto ne? - Zato...
Zato, jer ga ja volim, Leona.
Volim ga i ja, ali se ne opravdavam svojim emocijama.
Kad nešto želim, borim se za to.
I obično uspem da to dobijem.
Ali momak nema ništa, dušo. Nema zaleđinu...
obrazovanje, ponašanje.
A šta si ti imao kada si počinjao u Teksasu?
Dušo, potrošio sam novac na tvoje obrazovanje...
svuda sam te vodio, dao sam ti sve što si htela.
Zašto sve to odbacuješ?
Volim ga - Voliš? Ma, daj.
Da je tako, znaš da bih ja bio prvi...
Šta je bilo?
Zasmejavaš me.
Zašto bar jednom ne budeš iskren prema sebi?
Šta tebe briga da li ga ja volim ili ne?
Samo hoćeš da ostanem ovde sa tobom dok si živ.
Dušo, koji roditelj ne želi da zadrži svoje dete sve dok...
ne bude siguran da je našlo nešto bolje od onog što mu on pruža?
Ne budi blesav. Tako si se vezao za mene da...
nećeš biti srećan dok se i ja ne vežem za tebe.
Zar te nisam uvek puštao da radiš šta želiš?
Ali brak je nešto drugo.
Naporno sam radio. Stvorio veliki biznis, samo za tebe.
Nećeš valjda nekog dripca za muža...
Pusti me! - Leona, ne!
Nije te briga za mene. Misliš samo na sebe i svoj biznis.
Zao si! Sebičan i zao!
Nemoj. Smiri se. Razbolećeš se.
Šta ti vrede pare i biznis ako ja umrem?
To ti hoćeš... da me oteraš u grob!
Ali baš te briga dok ti je posao siguran!
Kako možeš to da kažeš? - Beži!
Ne diraj me! Rekoh, ne diraj me!
Da se nisi usudio! - Leona, draga.
Žao mi je, nisam mislio...
Kasnije ćemo o tome, najdraža. Možda ćemo smisliti nešto.
Ja, Leona, uzimam Henrya...
Za muža... - Za muža...
...u dobru i u zlu... -... u dobru i u zlu...
Od danas... - Od danas...
Ja, Leona, uzimam Henrya...
Dragi, požuri. Rezervisala sam sto kod Maxine's.
Od pola osam je opera. Znaš da ne volim da kasnim.
Za minut, draga. - Gde ti je novčanik?
Novčanik? Mora da je u džepu kaputa.
Sally opet. Žao mi je zbog one tajanstvenosti...
nisam mogla govoriti, muž mi je bio tu.
To je malo čudno.
Sve ovo ti sigurno izgleda vrlo čudno, Leona,
da me čuješ nakon toliko godina.
Danas sam morala videti Henrya. Bila sam vrlo zabrinuta za njega.
Zabrinuta? Zbog čega?
Pa, malo mi je teško da objasnim...
ali pre oko 5 nedelja, Fred...
Moj muž, radi u okružnom javnom tužilaštvu.
Zanimljivo. - Šta je zanimljivo?
Popij mleko, Peter. Šta si rekao, dragi?
Slučajnost, čitam u novinama...
o tvom bivšem momku.
Kojem?
Zar nisi nekad bila sa Henryem Stevensonom?
Poznavala sam ga, da. Šta je s njim?
Njegova slika sa ženom je u novinama.
"G. i g-đa Henry Stevenson... Ona je bila Leona Cotterell...
"Kraljica protiv kašIja" iz Lake Forest, Illionis...
uzela je kuću za preko leta u New Yorku.
G- đa Stevenson, je lošeg zdravlja već par godina...
i došla je kod poznatog specijaliste dr. Philip Alexandera.
G. Stevenson je potpredsednik Cotterell Corporation.
"Kraljica protiv kašIja"? Smešno.
Ko li je to izmislio?
Izgleda drugačije. - Misliš?
Zašto to uzimaš? - Zbog predmeta na kojem radim.
Tost će izgoreti.
Fred, znam da bi to trebala biti tajna...
ali zašto si sačuvao taj isečak?
Kakve veze Henry Stevenson ima sa tobom?
Nikakve. Samo predosećaj da ima veze sa slučajem na kom radim.
U vezi čega? - Specijalna istraga na kojoj radim.
Da li je uradio nešto?
Žao mi je, draga, ali mnogo pitaš.
Samo mi nemoj reći da još trzaš na njega?
Ne budi lud.
Gotovo, Peter? - Da, mama.
Lord na telefonu. Da, Joe.
O, jesi?
Odlično. Šta je sa Stevensonom?
Šta? Je li?
Dobra vest.
Naseo je, a? Naravno da ćemo ići.
Kaži Harpootlianu da pripremi. Da, 5000 je dovoljno.
Neka budu od po 100$, obeležene...
i nikom ne pričaj. Za Peteovo dobro.
OK. Četvrtak.
Oko 6:30. South Ferry. Važi, Joe.
Verovatno smatraš da me se nije ticalo, Leona...
verovatno i nije, ali sam ipak sledećeg četvrtka u 6:30...
otišla do South Ferry-a.
Nisam znala šta da očekujem.
U stvari, isprva nisam ni imala videti puno toga.
Ali očigledno, sve je bilo spremno za nešto.
Joe, Fredov kolega, je bio tamo.
Još neko je bio s njim.
Verovatno taj Harpootlian kog su spominjali...
onaj koji je trebao doneti obeleženih $5,000.
Da li si siguran da Fred zna gde da se nađemo?
Evo ga.
- Izvinite, momci. Malo kasnim. - Hajde. Idemo.
Možda će ti zvučati suludo...
moje špijuniranje naokolo...
ali morala sam da otkrijem šta se dešava.
Ne znam. Još ne mogu da objasnim zašto...
ali ja...
Samo sam ih pratila.
Bio je to jedan od mojih najuvrnutijih dana.
Da li si ikad bila na Stejten Ajlendu, Leona?
Neki delovi su, naravno, gusto naseljeni.
Ali drugi delovi su kao iz snova...
kao ta usamljena plaža.
Nenaseljen kraj, na ostrvu.
Niko nije bio tu osim... da, dečak...
koji je tražio školjke.
Napred niz obalu, nije bilo ničeg...
osim nekih porušenih baraka.
Iza njih, stara, napuštena kuća.
Zatim, videla sam Freda i drugu dvojicu...
kako su išli do kraja putića koji vodi do obale.
Nisam videla da li su pričali sa dečakom koji skuplja školjke.
Kako bilo, ušli su u baraku...
koja mi je ličila na napušteno odmorište.
Tada mi je pažnju privukla ta čudna kuća.
Izgledala je prazna...
kao da tu niko ne živi godinama.
Ipak, spreda je bio sveže ispisan natpis.
20 Dunstan Terrace.
Izgledalo je pripada nekom Evansu. W. Evans.
Posmatrala sam oko sat vremena.
Ništa se nije desilo.
I onda...
kad sam mislila da je sve uzalud,
videla sam nešto čudno.
Bili su unutra dobrih pola sata.
Kad su konačno izašli, nisam odmah ništa primetila.
Mislila sam samo kako da se sakrijem
da me ne vide, pošto su išli prema meni.
Ali kad su se približili i prošli mimo mene...
videla sam da je Fred nosio aktovku.
Muža nisam videla dok nije došao kući, kasno te večeri.
Želela sam da ga pitam šta se tamo desilo...
i kakve veze Henry ima s tim...
ali nisam se usudila.
I sad, ako ne preduzmemo nešto, može biti prekasno.
G- đo, Vaših 5 minuta je isteklo.
Ubacite 5 centi za narednih 5 minuta.
Samo trenutak, da ga nađem.
Tako. Još si tu, Leona?
Da, tu sam, ali ovo je jedna od najčudnijih priča koje sam čula.
Znam. Nisam mogla povezati...
Henryja s tim čudnim događajima.
Zato sam ga danas obišla... da bih saznala istinu od njega.
I jesi li? - Jedva.
Strašno mi je žao, ali potrajalo je duže no što sam mislila.
Nadam se da su pazili na tebe. - Da, hvala.
Dva martinija. Kaži Louise da očekujem poziv.
Vrlo je važno. - Da, gospodine.
Kako si, Sally? Dosta vremena je prošlo.
Da, Henry. Osam godina.
Kako je u Grassvillu ovih dana? - Ne znam.
Godinama nisam bila tamo.
Htela si me videti. U vezi čega?
Teško mi je da objasnim.
Mislila sam na tebe...
dosta zadnjih godina, i... juče...
Dva martinija. Suvi, kao i uvek. - Hvala.
U čast starog dobrog Grassvilla.
Pričaj mi. Šta se dešava tamo?
Rekoh ti, ne živim više u Grassvillu.
Udata sam i živim u New Yorku.
Ma šta kažeš? Znam li ga?
Ne, advokat je. U stvari...
radi u okružnom tužilaštvu na posebnim zadacima.
Zato sam htela... - G-dine, hćete li poručiti sada?
Ne, malo kasnije. Maurice...
Ko to sedi iza mene?
Ne znam, g. Stevenson. Žao mi je.
Hvala. Izvini. Govorila si?
Želiš nešto drugo? - Ne, neću ništa.
Ne zameri, ja sam žedan.
Htela sem reći, pre neki dan...
videla sam tvoju sliku u novinama...
kao potpredsednika Cotterella.
Divno zvuči, zar ne? - Još uvek si u braku sa Leonom?
Naravno, i još uvek živimo u Čikagu.
Još uvek radim za tasta.
Najveća farmacija u zemlji.
Šta radiš tamo?
Pritiskam dugmad, kao i svi potpredsednici.
Ozbiljno mislim. - I ja.
Ja sam "Kralj faktura". Nadzirem sve fakture...
koje idu uz materijal koji dolazi u fabriku.
Izdam na hiljade odobrenja, puno papira...
da ne spominjem po 5 kopija.
Može nešto za jelo? Konobar. - Da, gospodine?
Kaži Albertu da bismo ručali.
Nisam radoznala, ovo je za tvoje dobro.
Moj muž je juče pisao izveštaj.
Poziv za Vas, g. Stevenson - Hvala.
Izvini, Sally. Naruči nešto dok dođem.
Čekala sam neko vreme...
Ubacite 5 centi za sledećih 5 minuta, molim.
Ali nemam više...
Leona, zvaću te kasnije.
Htela sem reći, da se Henry više nije vratio...
i da je u nevolji... velikoj nevolji.
Fred radi večeras na nekom izveštaju.
Slučaj je pri kraju i telefonirao je.
Čula sam da je više puta pominjao Henrya.
I još nešto... Neko je zvao Evansa.
Vaših 5 minuta je isteklo, madam.
Waldo Evans. Vlasnik one kuće na Stejten Ajlendu... koju sam videla.
Žao mi je, Vaših 5 minuta je isteklo.
Samo trenutak.
Imate li sitno? Moram telefonirati.
Žao mi je. Zatvaramo.
Ali ja...
Ko je to? Ko je to?
Sačekajte. Dolazim.
Čujete li? Sama sam ovde.
Ko je? Zaboga, ko je?
Ne mogu da siđem! Na spratu sam, bolesna sam.
Sačekajte. Treba mi pomoć.
Molim vas, ne idite! Čujete li me?
Zovem iz podzemne. Sally ovde.
Čuješ li me bolje sad?
Radnje su već zatvorene, nisam mogla naći govornicu.
Bila sam do kuće i još nešto se dogodilo.
Kad sam stigla, policijski auto je bio pred kućom.
Izgleda da je ona kuća koju sam videla na...
Stejten Ajlendu izgorela.
Policija ju je opkolila. Uhvatili su trojicu...
ali taj Waldo Evans je pobegao.
Ko je taj Waldo Evans?
I, zaboga, kakve veze on ima sa Henryem?
To još ne znam, ali znam...
da je sve povezano sa kompanijom tvog oca.
Sa očevom kompanijom? Apsurdno.
Otac me je večeras zvao iz Čikaga. Ništa mi nije spomenuo.
Da rasčistimo nešto.
Ko je uhapšen i zašto? - Trojica. Ne znam zašto.
Zašto misliš da je Henry jedan od njih?
Nisam tako rekla. Znam samo, da je Henry nekako upleten.
Da li su rekli da je uhapšen ili da će ga uhapsiti? - Ne...
Pa šta onda pričaš? Zašto me onda zoveš?
Još si Ijubomorna što sam ti otela Henrya?
Ne podnosiš moju sreću?
Hoćeš li prestati sa lažima i smicalicama već jednom?
Šta je sa tobom? Halo? Halo!
Hoćeš? - Ne, hvala.
Imam neki predosećaj da bi trebali pozvati šefa...
pre nego što krenemo.
Voz je tu. Bićemo tamo za 10 minuta.
Tada ga možeš pozvati. - U redu.
Halo? Da, ovde Plaza 5-1-098.
Ko je? - Ovde Western Union.
Imam poruku za g-đu Stevenson.
Ko će primiti poruku?
Ja sam g-đa Stevenson. - Poruka sledi.
Za g-đu Stevenson, 43 Sutton Place, New york, New York.
Draga, žao mi je, ali setih se...
u zadnjem trenutku za sastanak u Bostonu, sutra.
Idem prvim vozom. Dolazim u nedelju ujutru.
Budi mi dobro, s Ijubavlju, Henry.
To je sve, g-đo. Želite da vam pošaljemo kopiju poruke?
Halo, g-đo?
Onda čakam, da voz pređe most...
u slučaju da je prozor otvoren, i ako vrišti.
Klijent kaže da je sve čisto.
Dobio sam tvoju poruku. Sve OK za večeras?
Gde je Henry? Posao? Kakav posao?
Nekad danima g. Stevenson ne dolazi.
Henry je u velikoj nevolji.
Draga, žao mi je. Idem prvim vozom.
Dolazim u nedelju ujutru.
Kancelarija dr. Smitha. Ne, trenutno nije tu.
Oko 11:00.
Hvala. - Kancelarija dr. Alexandera.
Žao mi je, trenutno nije tu. Imate li poruku?
Kako ste rekli? Ne, ne znam.
Dajte mi ime i broj telefona.
Da, madam, zapisaću.
G- đa. Stevenson.
G- đa. Henry Stevenson. Da.
Plaza 5-1098.
Pokušaću da ga dobijem.
Pardon, poziv iz Vaše kancelarije.
Hvala. Izvini, draga, brzo ću.
Naruči piće. - O, odvratni telefon.
Nadam se da nije hitno. - Neće biti.
Ne večeras.
Doktore, mislila sam da se nećete javiti. Morate doći odmah.
Ma dajte, sigurno nije toliko strašno.
Šta nije u redu? - Sve.
Hoću da odmah dođete!
Na žalost, ne mogu večeras.
Osim toga, toliko puta smo to prošli.
Pridržavajte se plana koji smo...
napravili Vaš muž i ja.
Plana? O čemu pričate?
G- đo, znate vrlo dobro.
Objasnio sam u pismu pre nedelju dana.
Kakvom pismu? Nisam dobila nikakvo pismo od Vas.
Onda je sigurno Vaš muž...
Zar Vam nije rekao? - U vezi čega?
Ja, ne razumem.
G- đo, mislim da nije ni vreme...
ni mesto da ulazimo u to.
Pođite na spavanje i priberite se...
možemo sutra o tome. - Sada ćemo!
Čujete? Sada! Ovog trenutka.
U redu, g-đo Stevenson.
Budite na vezi.
Možete da prebacite poziv u govornicu?
Naravno.
Preusmerite doktorov poziv u govornicu. Trenutak.
Halo, tu ste, g-đo Stevenson?
Da, jesam. - Pošto insistirate...
Vaš muž me je zvao radi Vaše dijagnoze...
Pre desetak dana.
Pričali smo o Vašem stanju.
Tada sam mu rekao...
da Vaša bolest...
datira iz ranog detinjstva.
Potom je imala dug period dobrog zdravlja.
Je I' tako? - Da, pretpostavljam.
Niste znali ništa o njenoj bolesti, kad ste je oženili?
Ne.
Kada se, nakon venčanja, bolest prvi put javila?
Pa, ja...
Ne sećam se tačnog datuma.
Par godina posle venčanja.
Tada smo živeli s njenim ocem...
u Chicagu.
Marie, donesi mi torbu g- đe Stevenson.
Dušo, u vezi današnjeg ručka, ja...
Želim torbu g-đe Stevenson. - U redu je.
Da, madam. - Koliko tražiš?
Koliko šta...
Žao mi je, ali nisi me razumela.
Fergusonov broj sam zapisao u tvojoj beležnici.
Da, i? - Htedoh reći,
zakazao sam danas ručak sa njim.
Danas si na ručku sa mnom. Petak je.
Znam draga, ali neću moći.
Ovo je vrlo važno.
Važnije od mene?
Nije. Samo, sinoć sam pričao sa njim...
i on me je pozvao.
U vezi posla. - Posao? Ti imaš posao.
Ovo ste hteli obući?
Marie, pričao bih nasamo sa g-đom?
Ali ona već kasni. - Izađite, molim Vas!
Draga, htedoh reći...
i ranije sam hteo da kažem da...
ne pripadam firmi tvog oca.
Oženio sam njegovu ćerku. Potpredsednik sam.
Imam lepu kancelariju, ime na vratima, sekretaricu.
Ali šta radim? Ništa.
Šta bi ti? Da budeš gazda za 6 meseci?
Ne, ali bar da se nadam da ću dobiti priliku.
Ali raditi za njega je kao da trčiš u snu.
Koliko god se trudio, znaš da nikud nećeš stići.
Gluposti, Tata prezire beskorisnost. - Naravno.
Samo što sam mu ja zet. Nisam slep, Leona.
Otkad sam se oženio tobom, nikad mi nije pružio šansu.
Od muve praviš slona.
Samo sam iskren.
Ne želim tvoju milostinju do kraja života.
Želim šansu... šansu za mene.
Nećeš je dobiti. Nećeš ti bazati naokolo.
Samo zato što tata ne ide glavom kroz zid,
nećeš moći ti da proćerdaš milionski biznis...
zbog tvog kaprica.
To je moj biznis, znaš.
I kao moj muž, hoćeš da se petljaš u to.
Zovi mi Marie. Već kasnim.
I javi Fergusonu da si se predomislio. Požuri.
Ali nisam se predomislio, Leona.
Ipak ideš? - Da.
Videćeš da je to bolje za oboje.
Henry, čekaj!
Nećeš otići dok si moj muž.
Daj, Leona. Ne budi luda.
Daj mi ključ. - Ne možeš mi to uraditi.
Niko mi to nije uradio! Niko!
Molim te prestani i daj mi ključ.
Molim te, ako me imalo voliš, ne čini to.
Preklinjem te. Obećavam, razgovaraću s tatom.
Uradiću sve što želiš, samo me ne ostavljaj!
Ne idi! - Daj mi taj ključ.
Ne, ne dam! Ne dam!
Ne napuštaj me! To me boli!
Henry, volim te.
Henry, nemoj, preklinjem te.
Dobro veče, Wilkins.
Dobro veče, gospodine.
Je li g-đa Stevenson gore? - Da, gospodine.
Šta je ovo? Je li neko bolestan?
Molim?
Henry, dođi. Da popričamo.
U čemu je stvar? Nije valjda Leona?
Jeste. Imala je srčani udar.
Skoro da je umrla. - Srčani udar?
Uđi. Imam nešto da raspravim sa tobom.
Imali ste svađu jutros?
Da, ali kakve veze to ima sa njenim srcem?
Zar niste trebali da ručate zajedno danas? - Da.
A zašto niste?
Morao sam se videti sa nekim. - Nije se bunila, a?
Da, u stvari, rasprava je i bila u vezi toga.
Nešto privatno. - O čemu?
G- dine, mogu li videti svoju ženu?
Videćeš je kad ona bude bila spremna da vidi tebe.
Samo malo. Čemu sve ovo?
Sedi, Stevenson.
Leona ima slabo srce od detinjstva.
Majka joj je od toga umrla na porođaju.
Leona ne podnosi da se neko ponaša prema njoj kao ti jutros. Nije ni pre, a neće ni sada.
Šta ako, ponekad, njen muž ima svoje mišIjenje?
Baš me briga. Imaj ga.
Misli šta hoćeš. Ali dok si u kući...
mora biti po njenom.
Mislim da nije vreme za ovakav razgovor...
ali kad već insistirate, da Vam kažem.
Rasprava sa Leonom je bila u vezi veoma važne odluke.
O, gluposti. - Doneo sam odluku...
za Leoninu i moju budućnost.
A sad me izvinite.
Radi njene bolje budućnosti si ručao sa Fergusonom?
Pa, da li si dobio posao?
Ne, nisam.
Misliš da si bistar.
Bill Ferguson mi svake godine proda robe za 2 miliona dolara.
Šta misliš, do koga mu je više stalo, do mene ili tebe?
Znači, to je. - Da vidimo.
Sa kim u Čikagu bi voleo da pričaš...
radi posla?
Izvoli, daću ti savet. Osvesti se.
Nemaš šansi. Sve dok si moj zet...
radićeš za mene i nizakoga drugog.
Daj, ne budi dete.
Ako ti je stalo do Leone kao meni,
na mom mestu bi isto postupio.
Osim toga, nije tebi tako loše.
U svakom slučaju, mnogo je bolje nego u Grassvillu.
Sad idi kod Leone.
Pita za tebe.
Možda nisam trebao popustiti, doktore.
Možda je to bio trenutak da odem.
Možda bi sada bilo drugačije.
Ali, nisam mogao.
Stari je donekle bio u pravu.
Nisam se mogao vratiti u Grassville.
Od tada sam počeo praviti kompromise...
Uvek sam se nadao da ću se...
nekad, nekako osamostaliti.
Koliko dugo je potrajalo to sa g- đom Stevenson?
Brzo se oporavila.
Činilo se da je sve izglađeno.
Dobio sam novu kancelariju, čak i novo zvanje.
Ali ubrzo, bilo je sve po starom.
Opet je imala infarkt? - Da, nekoliko.
Nečega se posebno sećam. Godinu kasnije.
Imao sam ideju za koju sam mislio da će rešiti situaciju.
Prva vrata levo. Da otvorim?
Ne, imam ključ. Dobro, gospodine.
Ovuda, Leona. - Zar nije vreme...
da mi otkriješ tajnu?
Prvo da ti pokažem. - Sačekaj.
Ako je novi stan, ne želim ga.
Ali nisi ga ni videla. Stvarno je poseban.
Svuda ima terasa, velika dnevna soba, bar.
Hiljadu puta sam ti rekla da nam ne treba stan.
Ne tražim ja stan, Leona.
Ja hoću dom, naš dom.
Ne možemo večno živeti sa tvojim ocem.
Zašto ne?
Dovoljno je prostora, udobno. Meni se sviđa.
A i ko će plaćati stan?
Pa, verovatno ja. - Verovatno.
Do tada, novac je moj. Ja bih ga plaćala.
Tako si naivan. Kao dete sa kutijom slatkiša.
Ne mogu bacati svoj novac na sve što poželiš.
Postoji limit. - Naravno da postoji.
Treba da te pratim kao kučence na lancu.
Treba da se radujem svakoj mrvici koju mi baciš.
Ne budi smešan. - Namiriš me sa...
tri obroka dnevno i džeparcem.
Samo zato si se i oženio... zbog para.
Trebalo je da znam. - Prestani.
Ne sitničari. Saslušaj me, molim te.
Mrziš me. Dosadila sam ti. Hoćeš samo da pobegneš.
OK, dosadno mi je. Kome ne bi bilo...
da mu je svaki dan isti.
Samo trčim napred-nazad...
od kancelarije do tvoje uštogljene kuće.
Šta ja imam? Ništa svoje.
Ni dugme na košulji ni šibicu u džepu.
Kako možeš to da mi kažeš?
Sećaš se? Rekla si mi jednom da volim ovakav život.
Znaš šta? Volim ga više no što ćeš ti ikada.
Hoću da budem svoj gazda.
Ne samo posmatrač. Shvataš?
Donesi mi vode, brzo. - Nije da ne želim sa tobom.
Mogu te voleti, samo ako me razumeš.
Nije mi dobro.
Vremenom sam je sve bolje razumeo.
Bolje sam kontrolisao sebe.
Ali i tada, bez obzira na to...
njena bolest se razvijala i sve češće javljala.
Ponekad bi je i sitnica uznemirila.
I onda, pre godinu dana...
počela je gubiti nadu da će joj ikada biti bolje...
i stalno padala u postelju.
Kad smo otišli u Njujork, dr. Vernet iz Čikaga...
mi je rekao da joj šanse nisu velike.
Od tada je sve ličilo na noćnu moru.
Ne znam kako da Vam kažem, g. Stevenson.
Biće to šok za Vas.
Ali ako hoćete znati istinu o svojoj ženi...
S njenim srcem je sve u redu.
Radi kao sat. Detaljno sam je pregledao.
Vaši dokazi potvrđuju moju teoriju.
A to je? - Njeno stanje je duševno.
Ona je tzv. kardioneurotičar.
Ti udari ne potiču od fizičkih slabosti.
Razlog su njene emocije, temperament, frustracije.
Sve to se, verovatno, događa nesvesno.
Sve potiče od oca.
Majka je umrla od srca.
Bio je i siguran da je i dete to nasledilo.
Podsvesno je naučila da ga prevari, simulirajući infarkt.
U braku se proces nastavio.
Izvinjavam se. Zakačio sam se.
Nadam se da nisam ništa slomio.
U redu je.
Samo je brojčanik otpao.
Ne kažem da Vaša žena nije bolesna.
Mentalno je vrlo bolesna i njeni udari su pravi.
Oseća mučninu, čak i bol.
Pravilnom negom, mogla bi se trajno rešiti tih problema.
Živela bi godinama.
Hvala Vam, g. Stevenson. Bili ste mi od velike pomoći.
Sutra ću je nazvati. Treba joj psihijatar.
Samo malo.
Možete li sačekati koji dan, doktore?
Moram još razmisliti. - Razmisliti?
Da, znate, lako se uzruja...
Možda je bolje da je pripremim... da prihvati to.
Normalno, to će biti šok.
Par dana, manje-više, neće smetati.
Napišite pismo, možda će tako lakše primiti...
imaću više vremena da joj objasnim.
Stvar je vrlo osetljiva.
Ali ako Vi tako mislite, neka tako i bude.
Javite mi se za par dana. Napisaću pismo Vašoj ženi.
Hvala, doktore. Hvala Vam za sve.
Od tada ga nisam video, pre 2 nedelje.
Ne razumem, jer pisao sam Vam, po dogovoru...
da se setim... pretprošlog petka.
Nazvaću Vas opet malo kasnije.
Ležite i opustite se.
Mislim da sam Vam prepisao sedativ?
Duplirajte dozu.
Halo? G-đo Stevenson?
Halo?
Lažovi, lažovi, lažovi!
Halo? - G-đa Stevenson?
Ovde g. Evans. Je I' g. Stevenson stigao?
Ne. Neće pre nedelje.
Hoćete li mi, molim Vas, reći o čemu se radi?
Zašto ga zovete svakih 5 minuta? Ko ste Vi?
Već sam Vam rekao.
Zovem se Waldo Evans.
Žao mi je ako Vam dosađujem...
ali imam neka imena i adrese...
koje su veoma važne za g-dina Stevensona.
Pa, ako biste bili Ijubazni da primite poruku...
O čemu govorite? Ne mogu primiti nikakvu poruku.
Recite mu da je kuća na adresi 20 Dunstan Terrace...
izgorela.
Ja sam je zapalio.
Recite mu i da...
da ne verujem da nas je g. Morano...
Piše se M-O-R-A-N-O.
izdao policiji,
jer je već bio uhapšen.
Tako da nema potrebe za novcem sada.
Morano? Ko je taj Morano? - Treće...
recite mu da sam pobegao...
i sada sam na adresi na Menhetnu.
Ovde ću biti samo do ponoći.
Ako me želi naći, neka zove na broj...
Bowery 2-1000.
Budite dobri pa mi sve to ponovite.
Da ponovim? Da li ste ludi?
Zar ne shvatate da sam mnogo bolesna?
Žao mi je, g-đo Stevenson.
Najbolje da Vam kažem...
pre nego što policija...
iskrivi činjenice.
To se desilo drugog ponedeljka u januaru, prošle godine.
U vašoj fabrici u Ciceru, Illinois.
Radite kasno? - Na žalost, g. Stevenson.
Moram nadoknaditi. Propustio sam prošle nedelje.
Tražite nešto, gospodine?
Ne, samo gledam. Radoznao sam.
Uvek me je zanimao ovaj odsek, šta radite.
Ovde se prave formule za proizvode, zar ne?
Može se tako reći.
Puno je sastojaka od kojih se prave lekovi.
Sirovinu razdvajamo na razne komponente.
Mnogi su vrlo retki. - Je li?
Šta radite sa ovim posle obrade?
To ide u proizvode Cotterell-a.
Znam, ali u međuvremenu, pre isporuke?
To je tajna, g. Stevenson.
Ali pošto ste g. Cotterellov zet,
ne ostavljam ga naokolo.
Dragoceno je, znate.
Vi ste glavni. - Da, jesam.
Da li Vas to brine? - Brine?
Izvinite.
Hvala. - Mislio sam...
na odgovornost za sve ovo?
Recimo, da pogrešite nekad?
Da pogrešim?
Radim ovde 15 godina i niko se nije žalio.
Naravno.
Samo sam radoznao.
Razumem Vas, g. Stevenson.
Cigareta?
Ne hvala, ne pušim.
Tako sam upoznao Vašeg muža, g- đo. Stevenson.
Posle mesec dana, po običaju, čekao sam autobus.
Wally! - Dobro veče, g. Stevenson.
Upadaj? - Ako nije problem?
Nikakav problem. - Pa, hvala onda.
Zadovoljstvo mi je.
Vrlo lep auto, gospodine. - Ženin je.
Ja nikad nisam imao auto.
Staromodan sam.
Lično više volim kočije.
Odrastao sam među konjima u Surreyu.
To mi je ostalo u krvi.
Volite li Vi konje? - Ne previše.
Mnogo propuštate. Oni su divna stvorenja.
Tako moćna, a opet, tako nežna i prefinjena.
Često poželim da imam malu ergelu.
Ma nemojte?
Ne bih ih držao zatvorene. To je okrutno.
Dao bih im slobodu, na nekoj velikoj poljani.
Svaki dan bih išao da ih hranim šargarepom i šećerom.
U stvari, već sam odabrao savršeno mesto.
Blizu Dorkinga u Engleskoj.
Ima neke zemlje na prodaju, puno zelenila.
Sa divnim potokom. Konji vole potok.
Rado bih kupio, za svoju dušu.
Ali to mi je... kako da kažem... krupan zalogaj.
Lepo zvuči.
Zašto krupan? Zar niste dovoljno uštedeli od ovog posla?
Visok standard življenja, g-dine.
Postao sam nestrpljiv sa novcem...
dosta sam izgubio na glupim špekulacijama.
Ali sada svakog meseca izdvajam po malo...
i jednog dana, kad se penzionišem...
Zašto bi čekali? San nema svrhe ako ste prestari da uživate u njemu.
To je tačno, gospodine.
Užitak nestaje sa godinama.
Baš tako. Ne možeš večno živeti u snovima.
Čekanje samo raspršuje san.
Moj moto je: "Ako želiš nešto, uzmi ga odmah. "
Na sledećem skretanju, desno, g-dine. Broj 54.
Laku noć. Hvala Vam puno.
Wally, u vezi razgovora u laboratoriji prošlog meseca...
Mislim, mora da postoji izlaz.
Izlaz? Kako to mislite, g. Stevenson?
Da imate tu poljanu u Engleskoj. - Kako to, gospodine?
Praveći koju grešku, tu i tamo. - Grešku?
Ne mora niko da zna. - Molim Vas. Bolje da krenem.
Wally! Sačekaj. - Da, g. Stevenson?
Sve sam smislio.
Razlike moraju biti minimalne i to niko neće znati.
Takav hemičar bi mogao napraviti čudo.
Čudo, g. Stevenson? - Svakako.
Šta si sve učinio za njih. Šta imaš od toga?
Ništa. Baš ništa.
Ne budi blesav.
Već sam sve ugovorio sa nekim.
Jesi? Sa kim?
Zove se Morano. On će uzeti sve što budemo izneli.
Znaš šta još? Delimo pare na 3 dela.
Vi, lopov lekova? - Ne baš.
Cotterell proizvede puno stvari, kojih se možemo rešiti.
Kako možete?
Tako ste mladi i dobri. - Da, mlad sam.
Dovoljno da ne sanjam. Puno stvari bih radio, velikih stvari
i moram biti moćan da bih stigao do njih...
Čemu priča? Žao mi je što sam vam rekao.
Verovao sam Vam jer sam mislio da ste moj tip.
Izgleda da sam pogršio. - Ali šta ako nas uhvate?
Zašto bi? Morano je sve smislio.
Konačno, prednost je što sam Cotterellov zet.
Samo... ne želim da reskirate sami.
Mogu li da uđem?
Nisu nas uhvatili, g-đo, skoro 7 meseci.
Od 9. marta do 14. septembra.
Morana nikad nisam video. Samo sam radio po planu.
I svakog petka sam od g. Stevensona dobijao novac.
Do 14. septembra lani, uštedeo sam...
7,555,49 dolara.
Ali u rano popodne tog dana...
Kad si dobio?
Jutros.
Ne razumem, ništa nisam rekao.
Zato sam siguran da sumnjaju.
Da sumnjaju, otpustili bi te ili zvali policiju.
Imam osećaj da je ovaj transfer za Nju Džerzi znak.
Upozorenje. Siguran sam.
Kakav znak?
Da prestanemo. Ja ne mogu više.
Zaveži!
Šta ti znači to lupetanje?
Pare sada nisu bitne. - Možda za tebe.
Slušaj, budalo. Morano nas sada ima u šaci.
Sada ga se ne možemo otarasiti. Taj transfer mi je trebao.
Mnogo bolje radimo od Bayonnea.
Bićeš svoj gazda, moj partner.
Moranu ću reći da si otpušten. Sa tim je gotovo.
Onda ćemo otvoriti našu centralu na Istoku.
Radićemo sami i deliti Moranov deo.
Nije li to opasno? Ja sam samo hemičar.
Ne razumem se u to. - Ali razumem se ja.
Istraživao sam, naučiću te dosta. Daću ti ideju.
Ovo je Cotterellova fabrika u Bayonnu.
New York. Staten Island.
Mesec i po kasnije, krenuli smo sa poslom...
na Staten Islandu u New Yorku.
Centrala nam je bila u napuštenoj kući na 20 Dunstan Terrace...
koju sam kupio ja za g. Stevensona.
Dva puta nedeljno, posle posla...
dolazio sam iz fabrike Vašeg oca u Bayonneu.
Samo mi je g. Stevenson slao...
instrukcije iz Cicera.
Posao je postao složeniji...
pošto sam direktno prodavao proizvode...
tako što sam ih uklanjao iz fabrike.
Pre tri meseca...
g. Stevenson je stigao u New York da nadgleda posao.
Na nesreću, u to vreme...
pisano je zadnje poglavlje našeg preduzeća.
Pardon?
Uđite. Dobro veče. To je profesor?
Wally, ovo je Morano. - Morano?
Da, tako je. Niste me očekivali, profesore?
Uz pomoć g. Evansa... Tako se zoveš, zar ne?
Da. - Uz pomoć g. Evansa...
nastavićemo sa poslom.
Kao što rekoh, Stevenson, prema mojoj informaciji...
a imamo određene izvore...
od kada si rešio da se odvojiš od nas...
prikupio si dosta zaliha...
a rešio si se samo trećine.
Ostaje velika količina, zar ne?
Gde je?
Nemam pojma. - Nemaš, a?
A ti, profesore?
Kao što je rekao, ne znamo. Žao mi je.
I meni je. Momci.
Pustite ga, ili ću... - Sačekajte.
Ili ćeš šta, Stevenson?
Veličina nije bitna u našem poslu.
Znamo da si krupan i jak. Znamo da si dobar za tuču.
Ovo nije način na koji ćeš
izravnati račune sa nama.
Jednu stvar ti još nisam rekao.
Imali smo... Kako bih rekao...
sastanak odbora u četvrtak.
Glasali smo 7:1 protiv tebe. To je loše.
Ne kažem da se nisam mešao...
ali ništa nisam mogao učiniti.
Ne okolišaj. Šta hoćeš?
Sad govoriš. Smiri se malo.
Profesor bi da sedne.
Dug je put odavde do Bayonnea, zar ne?
Ne, hvala. Dajte im šta traže.
Uzmite sve što imam. - Zaveži!
Otkako si započeo svoj biznis, pretrpeli smo velike gubitke.
Ako bi nam vratio to što si nakupio
i platio, recimo 200000$ za povređena osećanja...
naložio bih odboru da preispitaju odluku...
i omoguće vam da nastavite sa radom pod našim nadzorom.
Znate da nemam toliko novca.
Ali imaš dobre veze... bogatog tasta, bogatu ženu.
Šta mi vredi? Šta misliš, zašto sam ušao u ovo?
Negde sam pročitao da ti je žena bolesna, čak na samrti.
Pa šta?
Osigurana je, na tvoje ime, zar ne?
Recimo, da dobiješ 90 dana,
da sakupiš pare ili tako nešto.
Zašto 90 dana? - Nije li doktor tako rekao?
Da, rekao je, ali...
Šta je to? - Dokument, da si mi dužan.
Sve ćemo srediti bez problema.
Šta ako se nešto desi i ona ne... mislim, ako ona...
Ne brini za to.
Doktor ti je tako rekao. Znaju oni svoj posao.
Nemaš mnogo izbora.
To je bilo 23. aprila, uveče.
Nema potrebe opisivati izraz na licu g. Stevensona...
kada je pre 4 dana dokument dospeo za naplatu.
Kako sam shvatio, Vaš muž se sreo sa g. Moranom...
da traži produženje roka, ali je odbijen.
Od tada, nisam video ni jednog ni drugog.
Pošto sam Vam sada sve rekao...
verujem da Vam je sada sve jasno.
Gde je moj muž? Gde je sada g. Stevenson?
Voleo bih da znam, g-đo.
Pokušajte na broju u Boweryu. - Bowery?
Dao sam Vam ga u poruci.
Da ponovimo sada, zajedno... - Ne mogu! Ne mogu!
Ponoviću Vam još jednom.
Pod 1: kuća u 20 Dunstan Terrace...
je izgorela, zapalio je g. Evans.
Pod 2: G. Evans je pobegao.
Pod 3: G. Morano je uhapšen...
tako da nema potrebe da sakuplja novac.
Pod 4: Nije nas Morano otkucao policiji.
Nije bitno. Samo mi dajte taj broj u Boweryu.
Za mog muža.
Pod 5: G. Evans je na adresi na Manhattanu.
Ali sada odlazim, može me naći na Bowery 2-1000.
Bowery 2-1000. - Da, posle ponoći.
Laku noć, g-đo. Hvala vam.
Laku noć.
Bowery 2-1000.
G. Stevensona. - Koga?
G. Stevensona. Henry Stevenson.
Zovem po nalogu g. Evansa. - Samo trenutak.
Rekli ste Stevenson? - Da.
Trenutak.
Nije ovde, gospo.
G. Evans reče da će doći. Da ostavim poruku?
Ne primamo poruke, gospođo.
Ne bi imale smisla.
Ne? Pa, koji je to broj?
Koga sam dobila?
Bowery 2-1000, gradska mrtvačnica.
Želite? - Centrala, dajte mi policiju.
Pozivam. - Ne, sačekajte.
Dajte mi bolnicu. Ne smem biti sama, kažem vam!
Hitno! - Trenutak.
Centrala! Šta je sa bolnicom?
Halo? Centrala?
Believue. - Je li to bolnica?
Da. - Hoću spisak sestara.
Koga želite? - Medicinsku sestru.
Da unajmim med. sestru za noćas, hitno.
Samo trenutak.
Šta rekoste?
Hoću da unajmim med. sestru. Momentalno!
Razumem to, ali ovo je gradska bolnica.
Ja sam bolesna žena i sama sam...
u ovoj groznoj praznoj kući.
Čula sam telefonski razgovor malo pre...
pričali su o ubistvu...
koje će biti izvršeno u 11:15.
Ne znam šta se desilo sa mojim mužem.
Ako se nešto ne preduzme, bojim se...
Šta je to bilo? - Šta?
Taj klik na telefonu.
Kao da je neko podigao slušalicu u prizemlju.
Ništa nisam čula, g-đo. - Ja jesam.
Neko je u kući.
Neko je u kuhinji i sada me prisluškuje...
Ko je to? Ko je tamo?
New Haven zove g- đu Stevenson. Da li je tu?
Da, ali nemam vremena za priču.
G. Henry Stevenson Vas zove.
Nećete primiti poziv?
Rekli ste g. Stevenson? Iz New Havena?
Prihvatate poziv? Da, prihvatam.
Trenutak. Izvolite.
Halo? Draga?
Henry! Gde si? - Na putu za Boston, draga.
Ovde presedam. Dobila si moju poruku?
Da. - Samo proveravam kako si.
Nisam te mogao dobiti, ali znao sam da je sve u redu.
Nisam u redu.
Neko je u kući. Sigurna sam.
Kako? Nemoj mi reći da si još sama.
Naravno da jesam! Ko bi bio tu? Obećao si da ćeš doći do 6.
Objasnio sam ti u poruci... - Satima sam sama.
Žrtva sam groznih poziva.
Zovi policiju. Kaži im da odmah dođu.
Draga, u kući si sigurna.
Zaključano je, a i čuvar je tu.
U srcu si New Yorka i telefon ti je pored kreveta.
Henry, šta znaš...
Šta znaš o Waldu Evansu?
Waldo Evans? Zašto pitaš?
Zvao me je. Dugo smo pričali o tebi.
O meni? Zašto? - Rekao mi je neke strašne stvari.
Nešto je zvučalo suludo, ali neki delovi su zvučali istinito.
Ne smeš verovati svakom ludaku. Zaboravi na to.
Kažu da si krao iz očeve firme.
Je li to istina, Henry? - Istina?
Naravno da nije!
Ostavio ti je poruku.
Kuća na 20 Dunstan Terrace je izgorela...
policija sve zna, a Morano je uhapšen.
Još si tu, Henry? - Da, tu sam.
Rekli su da si kriminalac, Henry... spreman na sve...
I Evans je rekao...
Evans je rekao da ti želiš da... ja umrem.
I te pare, koje su ti Ijudi tražili.
Zašto mi nisi tražio?
Dala bih ti ga, ako bi ti to spasilo život.
Daću ti ih sada. - U redu je. Zaboravi.
Nisam htela da budem tako grozna prema tebi.
To sam radila jer sam te volela.
Mislila sam da me ne voliš.
I da ćeš otići i ostaviti me.
Leona, hoću da mi učiniš nešto. - Hoćeš li mi prvo oprostiti?
Pokušaj...
Slušaj. Hoću da pokušaš da ustaneš iz kreveta.
Ne mogu! - Moraš.
Ustani i idi do prozora. Vrišti na ulicu.
Ne mogu se pomeriti, Henry!
Previše me je strah!
Poskušaj. U suprotnom, imaš još 3 minuta života!
Ne pričaj sa mnom. Ustani iz kreveta, sve priznajem.
Krao sam tvog oca, bio sam tako očajan da pokušam...
Našao sam nekog da te...
Henry, neko se penje uz stepenice!
Ustani iz kreveta! Hodaj! - Ne mogu.
Henry, spasi me!
Goreću ako me uhvate. Saznaće od Morana!
Molim te, nemoj! Molim te!
Daću ti bilo šta, molim te!
Molim te! Ne!
Izvolite. - Halo, Leona?
Preuzeto sa www.titlovi.com