SUB SEMNUL COBREI
Traducerea, adaptarea și sincronizarea manuală: Cristian82
Bună! Ești străin aici?
Vii de departe?
Ce ai de vânzare? Să văd.
De ce te enervezi, uriașule?
Îți dau niște bănuți, lasă-mă să cânt la ăla.
Ești orb.
Dar mă auzi bine.
De ce nu vorbești cu mine? Sunt prietenos. Vorbesc.
N-ai limbă? Îmi pare rău!
Ai auzit asta?
Merg acasă să mă îmbrac.
Păstrează niște melodii pentru nuntă.
Azi prietenul meu Ramu se însoară!
- Ești fericită, Tollea? - Da, Ramu.
- Trebuia să te văd înainte. - Și eu.
Și nu-i ghinion, nu?
Ghinion?
Ca mirele să vadă mireasa înainte de ceremonie.
Prostii. Suntem aici. Doar asta contează.
Și ăsta-i singurul lucru care va conta, Ramu.
Vom fi pe vecie împreună, nu?
Nimic nu va schimba vreodată asta, nu?
Nu?
Ții minte ce am învățat de la părintele Paul?
- Spune-o. - Și Ruth i-a zis lui Naomi...
„Unde mergi tu, merg și eu. Poporul tău, va fi poporul meu.”
„Și Dumnezeul tău, va fi Dumnezeul meu.”
Ramu.
De ce ai vrut să spun azi asta?
- Nu o spunem mereu? - Ba da, dar de ce azi?
- Voiam să fii tu sigură. - Sunt.
- Koko! - Koko!
O floare pentru mireasă.
Du-te și te joacă, Koko.
Știi cumva de ce dl MacDonald a pus o strajă la mine acasă?
- O strajă? - Nu te preface că nu știi.
MacDonald e agitat.
Cred că ar fi vrut ca mama ta să fi fost azi aici.
- Nu-ți amintești deloc de ea? - Nu.
Cred că ea ți-ar putea explica asta.
Nu-ți poate spune MacDonald?
A spus că dintotdeauna am avut-o.
Dar orice-ar însemna, face parte din trecut.
Și trecutul nu mai e.
- Părinte. - Mulțumesc.
- În cinstea mirelui. - Să aveți o căsnicie fericită, Ramu.
Mulțumesc, părinte Paul.
Vino și ia loc, băiete. Mai e o oră până la ceremonie.
Vom face totul cât mai nedureros posibil, băiete.
- Ramu. - Mulțumesc.
Azi trebuie să arăți bine.
Nu te însori în fiecare zi, nu, părinte Paul?
Sper că nu.
- Voi sta în dreapta lui Tollea? - Da, băiete.
- Trebuie să spun ceva? - Două cuvinte: „da.”
Mulțumită Dumnezeului înțelept care s-a gândit
că dacă un bărbat zice mai multe, nu se va mai însura.
Eu voi fi cavalerul de onoare.
Dacă cumva ți-e frică, voi rosti eu cuvintele pentru tine.
Ramu nu-i ca vânzătorul ambulant fără limbă.
Vânzător ambulant? Un străin?
Namilă fără ochi și fără limbă, are doar un măgar.
Gura e bună doar să cânte la fluier.
Mai bine mergem la biserică. Sunt pregătit.
Ramu, n-ai uitat ceva?
Ce?
Închipuie-ți cum ar fi să mergi la propria nuntă desculț.
Nu atinge aia, băiete.
Ați adus multe daruri frumoase pentru nuntă, nu, dle MacDonald?
- Da, așa e. - Totul e pentru Ramu și Tollea.
- Nu e nimic pentru mine. - Tu nu te însori.
Întrucât un prieten atât de valoros se însoară,
un mic cadou îmi va ușura inima.
Înainte să mai insiști, băiete, lasă-mă să-ți spun ceva,
nu poți primi sarbacana.
Nu mă așteptam să-mi oferiți un cadou așa valoros.
Nu crezi, nu, băiete, că un scoțian s-ar despărți de un trofeu valoros?
De ce nu?
Vrei să zici că n-ai auzit niciodată povești despre scoțieni?
Doar că sunt buni războinici.
- L-ai auzit, părinte? - Da, l-am auzit.
- Sarbacana e a ta, băiete. - Nu se poate!
Dar la ce-i bună sarbacana fără săgeți cum folosesc sălbaticii?
Toate-s ale tale.
Dar ai grijă, Kado. Chestiile alea sunt periculoase.
- Așa e. - Voi avea grijă, părinte.
Dle Mac, să știți că nu tot ce se aude despre scoțieni e adevărat.
Ticălos...
Bate clopotul de la misiune, părinte. Crezi că ar trebui să mergem?
Calmează-te, Ramu. Sigur nu e nimic grav.
- Nu ești speriat, nu, băiete? - Puțin.
Nu-ți fie frică. Îți sunt eu alături.
Fruntea sus, băiete. Se va termina curând.
Ramu! Ramu!
Unde-i Tollea?
A pățit ceva?
Kado.
Tollea!
Tollea, Tollea!
Tollea!
A dispărut!
Straja e moartă. A fost ucisă de o cobră.
Cobră?! Dar nu sunt cobre aici.
Știu, dar așa a murit.
Priviți.
Instrumentul muzical e și unealtă de ucis.
Ai dreptate, băiete.
Cerșetorul orb nu era orb.
Știți, v-am spus. Namilă, mare ca un cal.
Cânta la ăsta. A spus că vine de departe.
O fi undeva pe insulă.
O va găsi, chiar de va trebui să cerceteze toată insula.
N-o va găsi aici, băiete.
Aici o vei găsi pe Tollea.
- Pe insula Cobra? - Da.
S-a reîntors la poporul ei.
Dar nu e poporul ei. Locul ei e aici.
Locul lui Tollea e lângă poporul cobră.
- Nu cred asta. - Ia loc, băiete.
De unde știi?
De asta.
Aia a ucis straja, nu o cobră.
Ăsta e simbolul lor.
Canelurile sunt acoperite cu venin de cobră.
- Dar de ce ar vrea să o răpească? - Vei găsi răspunsul acolo.
De unde știi că e de acolo?
Cu mulți ani în urmă, am fost prins de uragan
și m-a aruncat de colo-colo vreo 4 zile.
Prima insulă văzută a fost insula Cobra.
Nicio corabie nu s-a mai întors de acolo.
- A ta s-a întors. - Da, printr-un miracol.
Am fost condamnat la moarte, asta fiind legea Cobrei asupra străinilor.
Și atunci ce miracol te-a salvat?
N-am aflat niciodată.
- Cum adică? - Am fost torturat, băiete.
- Am fost torturat până am leșinat. - Înțeleg.
Și apoi?
Când mi-am revenit, am fost iar pe mare
și în drum spre casă.
Și în noaptea aia, am auzit zgomote ciudate din cabină,
așa că am legat cârma și am coborât jos.
Și am găsit un pasager clandestin.
- De pe insulă? - Da.
Un bebeluș.
Frumos ca un trandafir și țipând din toți rărunchii.
- A fost Tollea. - Da, ea a fost.
Am adus-o aici și am crescut-o ca pe fiica mea.
Știu că nu s-ar fi întors acolo din proprie voință.
În orice caz, a plecat, băiete.
Va trebui să ne obișnuim cu gândul ăsta.
A plecat pentru totdeauna.
O găsesc eu. O aduc eu înapoi.
- De pe insula Cobra? - De oriunde.
Doar nu ai impresia că-ți cred poveștile fantastice
pe care le născocești pentru a-l speria pe Kado, nu?
Nicio minte bolnavă n-are habar de ororile de pe insula Cobra, băiete.
Un zid mare și negru ține străinii
departe de tărâmul unde oamenii practică moartea!
Kado! Întoarce-te în pat.
Prietenul meu Ramu, e singur acolo.
Are nevoie de mine! E în pericol!
Vin, Ramu! Vin!
Din vulcanul fumegând iese cobra veninoasă!
Fiind gata să atace!
I-am venit de hac!
- Kado. Am spus să te întorci în pat. - Unde sunt?
Cred că am fost somnambul.
Ramu, trebuie să mă duci cu tine în locul ăla oribil.
De unde ai știut că merg undeva?
Te-am văzut în vis. Cu Tollea.
Și cobra veninoasă era gata să atace.
Nu, Kado, trebuie să rămâi aici.
Acum, întoarce-te în pat, trezește-te de dimineață,
du-te la școala părintelui Paul și devino inteligent ca dl MacDonald.
Nu vreau să merg la școală!
Kado!
Mă bucur că ai venit.
Un prieten a venit la cină, nu?
Cred că e destulă mâncare pentru doi, dar nu destulă pentru trei,
așa că... am suflat tare.
„Zidurile mari și negre țin străinii afară.”
Cum erau în visul meu.
Așa e, Kado.
Și mâine la prima oră, vom escalada zidul ăla uriaș.
Casa poporului cobră.
Undeva acolo e Tollea.
Te-ai întrebat vreodată ce-a însemnat asta?
Toată viața.
Sunt bunica ta, fetițo.
Ăsta e poporul tău.
Te-ai născut aici.
Nu cred asta.
Fiica mea a fost mama ta.
A născut gemene.
La vârsta de un an, ați fost supuse mușcăturii regelui cobră.
Tu, întâia născută, cârmuitoarea de drept, aproape ai murit de la venin,
în timp ce Naja, sora ta, s-a dovedit a fi imună.
Așa că a devenit mare preoteasă în timp ce tu, presupusa nevolnică,
trebuia să fii distrusă conform tradiției de pe insulă.
De ce am fost adusă înapoi?
Pentru a-ți salva poporul de cruzimea surorii tale.
Unde e sora mea?
- Kado, tu rămâi aici. - Să rămân aici?
M-am ascuns de frică ca să fiu cu prietenul meu
și acum spune să rămân aici. Nu, dle.
Dar e important să mă aștepți aici.
Bine. Voi fi „important”.
Voi aștepta. Dar fii atent.
Dl MacDonald a spus că poporul cobră ucide străini.
Nu mi-ar plăcea să-mi văd prietenul cu sulițe înfipte peste tot.
Tollea!
- De ce ai fugit de mine? - Fețele ciudate mă sperie.
- Chiar și cele chipeșe. - Ciudate?!
Adică, fețele cunoscute care apar pe neașteptate.
Știai că voi veni după tine, nu?
- De ce ai venit aici? - Asta-i casa mea.
Știu asta, dar de ce te-ai întors?
- Păi... - Și planurile noastre? Viitorul nostru?
Nu trebuie să ții de mine. Nu voi fugi.
Ne vom întoarce acasă numaidecât.
Te rog pleacă!
- Unde ne vom vedea? - Aici. Diseară.
Dnelor,
n-ați văzut nimic neobișnuit azi.
Ați înțeles?
Koko! Koko!
Koko, du-mă la Tollea.
Mi s-au încins picioarele, Koko.
Le răcoresc.
Te cunosc!
Ești cerșetorul fals care cânta muzică pentru nunta prietenului meu.
Nunta n-a avut loc, i-ai furat viitoarea soție.
Ai ucis un om cu instrumentul muzical.
Ce s-a întâmplat, Hava?
- De unde ai venit? - De pe insula Harbor.
Sunt aici cu prietenul meu ca să-și găsească viitoarea soție.
Koko mă va duce la ea.
Namila asta m-a oprit.
Pleacă, Hava.
Știi unde mi-e prietenul?
La închisoare. Toți străinii ajung acolo.
Ai văzut? Cum s-a îndepărtat de mine, a și dat de belele.
- Știi unde locuiește Tollea? - E aici.
Pot să o văd?
- Te duc eu la ea. - Mulțumesc.
Tollea!
O, Kado, unde e Ramu?
A spus că Ramu a fost închis.
Kado, ea e regina insulei.
Îmi pare bine.
Sunt sigură că ne va ajuta.
Nu, dnă, îngenunchez doar când îmi spune părintele Paul.
Ești șefa întregului loc?
Nu, doar regina.
Dacă ești regină, poți să-mi eliberezi prietenul din închisoare.
Mă tem că nu pot face nimic în privința asta.
Străinii de pe insulă sunt executați.
Nu Ramu. Nu prietenul meu.
Văd un puști obosit și înfometat.
Trebuie să vorbesc cu Tollea.
- Vezi să primească hrană și adăpost. - Da, regina mea.
Ia-ți micul prieten și urmați-mă.
Ai un chip bun.
Știu sigur că-mi vei ajuta prietenul.
Haide, Koko.
Vom mânca acum.
Ți-e foame, nu?
Am primit mâncare, Koko.
Mâncare.
De ce e închis prietenul meu Ramu?
- Îți va spune regina. - Toți străinii sunt uciși.
Nu-i bine.
Dl MacDonald a spus că străinii sunt sacrificați pentru șarpele cobra.
Nici asta nu-i bine.
Lui Ramu nu-i va plăcea asta.
Vulcanul e foarte mânios.
- Vor sacrifica pe cineva? - Vulcanul e mânios.
Marea preoteasă va trimite mulți oameni pe cele 1.000 de trepte spre vulcan.
Oameni vii? Și pe prietenul meu?
Nu, dnă. Sunt prea multe trepte. Prietenul meu e leneș.
Veeda!
Da, vin acum.
Vei vedea cu ochii tăi ce crud ne tratează Naja poporul.
Teama i-a transformat în fanatici religioși.
Hava, o vei duce pe Tollea la consiliul din templu prin tunelul regal.
Veeda va aștepta aici să se întoarcă.
Ești responsabil de siguranța ei.
Du-te, draga mea.
Credincioșii devin tot mai necredincioși față de marea lor preoteasă.
Tributul în aur e din ce în ce mai puțin.
Solicită mai mult. Pedepsește-i.
Denigratori ai credinței!
Vulcanul e din ce în ce mai mânios!
Solicit mai mult aur.
Muntele e foarte furios.
Ascultați!
Vrea respect față de legi, mai multe sacrificii umane.
Două sute de oameni vor urca cele 1.000 de trepte
spre focul vieții eterne.
Am poruncit!
- Regele Cobră! - Regele Cobră...
- Regele Cobră...
Strajă, spune-i acestui străin cine sunt.
El e Martok. Legiuitorul.
Mâna dreaptă a marii preotese.
- Deci așa? - Pleacă.
Te chem eu când am nevoie de tine.
Deci tu ești viteazul.
- Viteazul? - Da.
Voiam să-l văd pe omul care ne-a sfidat legile și care a râs de credința noastră.
Cred că ai venit aici din alt motiv, nu doar din pură curiozitate.
- Ia zi, ce de sunt închis? - Din multe motive.
Pentru că ai fost găsit pe insulă, pentru că te-ai scăldat în iazul sacru,
ai profanat-o pe marea preoteasă atingând-o,
i-ai pângărit buzele cu sărutul tău.
Fiecare din ele e o infracțiune pasibilă cu moartea.
Sunt patru condamnări la moarte. Păcat că am doar o singură viață, nu?
Pledez vinovat la primele două, dar în privința celorlalte te înșeli.
Mă înșel?
Da, am avut tot dreptul s-o sărut pe doamnă la iaz
- și ea a avut dreptul să mă sărute. - Ea?
- Da. - Și i-a plăcut. De ce nu i-ar plăcea?
- Ne vom căsători. - Ești nebun.
E marea preoteasă și se va mărita cu mine.
Unul din noi e confuz.
Cred că Alteța Sa știe răspunsul.
Marea preoteasă știe totul.
- Aș vrea s-o întâlnesc. - N-o vei face.
Nu participă la execuții.
O caut pe marea preoteasă.
Aia e mantia lui Martok!
Și sabia lui cobră!
Da, le-am împrumutat. E foarte practică.
Când am trecut pe lângă străji, s-au plecat fără a vedea cine-o poartă.
Îi spui marii preotese că străinul de la iaz vrea s-o vadă?
Urmează-mă.
Străinul de la iaz vrea să vă vadă.
Spune-i să intre.
Măi să fie! Ți-ai schimbat hainele.
Da, am schimbat hainele și locul cu Martok.
- Unde e el? - La închisoare.
Aș vrea să văd asta.
Cred că e pierdut fără asta.
- Cine ești tu? - Femeia pe care ai cunoscut-o la iaz.
Știu.
Martok a spus că ești marea preoteasă.
Sunt cine vrei să fiu.
- Îmi doresc să fi fost. - Dar sunt.
Am fost mereu. Voi fi mereu.
Semeni cu ea din toate punctele de vedere...
Din toate punctele de vedere. Ochii iubirii sunt ageri,
dar pot juca feste. Buzele niciodată.
M-ai sărutat la iaz, mai ții minte?
- Da. - M-ai cunoscut atunci.
- Credeam că te cunosc. - Și mă cunoști acum.
Uită-te la mine. Privește-mă cu atenție.
Îți zic că sunt aceeași. Aceeași femeie.
Ți-e frică.
Ți-e frică să crezi în ochii tăi, în buzele tale.
- Cum mă cheamă? - Ramu.
Poporul tău, va fi poporul meu?
Da. Pe vecie.
- Surori. - N-am nicio soră.
- Unde e? - Ți-am spus, n-am nicio soră.
Iar eu îți zic că e pe insula asta.
Am venit după ea aici și nu voi pleca fără ea.
Nu vei pleca deloc.
Privește.
Îți voi arăta.
Vor merge spre focul vieții eterne.
Ți-ar plăcea să-ți vezi iubita mergând cu ei?
Chemați toate străjile.
Căutați pe insulă o femeie, o tânără frumoasă.
- Trebuie găsită! - Nu poți face asta!
Ba da, pot. Eu sunt legea aici.
- Dar există o alternativă. - Care?
Doamna va primi escortă de pe insulă și o barcă s-o ducă acasă,
dar va merge singură.
Tu vei rămâne.
Am poruncit. Pleacă.
Străinul. Marea preoteasă l-a trimis la închisoare.
Regina vrea să-l vadă?
Ai adus străinul?
Spune-i să intre.
Mulțumesc, Hava.
Cred că n-ai fost primit cum se cuvine pe insulă,
dar o lege mai bătrână decât noi interzice accesul străinilor aici.
M-am cam așteptat la asta.
Pot să întreb cine sunteți și de ce sunteți așa de prietenoasă?
Sunt regina insulei
și sunt prietenoasă pentru că doi oameni au nevoie disperată de prieteni acum.
- Tu și nepoata mea Tollea. - Nepoata...
- E nepoata... - Da.
Sora geamănă a crudei și maleficei cârmuitoare a poporului nostru.
Sora geamănă?!
Eu am pus să fie adusă aici.
Prin drept de naștere, e cârmuitoarea de drept de aici.
- Tollea?! - Da.
Ia-ți micul prieten și întoarceți-vă acasă.
Las-o pe Tollea aici cu noi, pentru binele a mii de oameni
care au mai mare nevoie de ea decât tine.
Dar oamenii ăștia nu înseamnă nimic pentru mine.
- Sunt ființe umane. - Dar de ce aș...
Auzi asta?
E imnul morții.
Bărbați și femei care nu pot mulțumi o cârmuitoare avidă după aur
sunt obligați să urce cele 1.000 de trepte pentru a fi aruncați de vii în vulcan.
Da, i-am văzut.
Face cumva parte din religia poporului cobră?
Nu, e o pedeapsă inventată de Martok și Naja.
Spune „muriți” și nu protestează nimeni?
Ritualul cobra îi vrăjește.
Așa îi subjugă.
Nu puteți face nimic în privința asta?
Încerc. De asta am adus-o înapoi pe Tollea.
În mâinile tale e soarta celor condamnați,
cât și a celor câteva sute care-i vor urma.
- În mâinile mele?! - Da.
Te rog s-o lași pe Tollea aici cu noi!
Ca și cârmuitoare, poate opri acest măcel odios.
Unde e?
O vei vedea numaidecât.
Te rog lovește cimbalul ăla!
Hava, du-l pe străin la ruinele templului.
Mergeți prin tunel.
Nu vei fi obligat să iei nicio decizie, tinere,
dar mă rog s-o iei pe cea corectă.
Mulțumesc.
Și rămas-bun!
Ramu!
Trezește-te!
Am găsit-o pe Tollea. E în siguranță.
E frumos? Am alergat toată noaptea, m-am urcat în copaci,
doar să te scot de aici și tu tragi la aghioase.
Încetează!
Au! Am bășici în tălpi!
Tu ai boala somnului.
Tot timpul trebuie să te scap din belele.
Ar trebui să te bucuri că ai un prieten ca mine.
Strajă!
- Dă-mi drumul! - Strajă!
Dă-mi drumul!
Te întreb încă o dată, unde e fata?
Nu știu!
Avem metode să torturăm puștii care nu spun adevărul.
Dar spun adevărul!
Părintele Paul m-a învățat.
„Fii bun, spune adevărul și nu vei fi rănit de nimeni”, a spus.
Părintele Paul a avut dreptate.
Dacă-mi spui adevărul, îți dau drumul.
În regulă.
Așa mai merge. Unde ți-e prietenul?
Nu știu!
Am venit la închisoare să-l văd.
Credeți că mai veneam dacă știam că a plecat?
L-am găsit pe el închis în locul prietenului meu.
Era nervos la culme.
O fi cu fata. Unde e?
Dacă o caut din nou, mă voi pierde.
- Atunci, ai văzut-o? - Da.
Și ea s-a bucurat să mă vadă.
Crezi că vei găsi iar locul dacă vin și ei cu tine?
Nu. Se vor pierde. Și eu m-am pierdut.
- N-are niciun rost. - Duceți-l la copac.
Când își recapătă memoria, dezlegați-l și aduceți-l încoace.
Totul va merge cum am plănuit.
Oriunde am fi, ne vom avea mereu unul pe altul.
Mereu.
Da, oriunde am fi.
Și toate planurile și visele ni se vor adeveri, nu, Ramu?
Da, toate.
Și vei avea o corabie nouă.
Iar eu voi merge zilnic cu tine.
Și, astfel, vom fi mereu împreună.
Ce s-a întâmplat, Hava?
- Kado! - Hava a zis că băiatul a fost torturat.
Torturat?
Cu mâinile legate de copac, picioarele de sol.
Copacul falnic l-a întins pe micuț.
Nu mai sunt micuț.
- Te simți bine? - Sunt bine.
- Bun. - Spune-mi un lucru.
E vreo cale de plecare de pe insulă în afară de stânca înaltă?
Da. Prin golfulețul unde bărcile poporului cobră merg pe mare.
- Cum îl găsesc? - O iei pe Tollea?
Nu. Nu, doar pe prietenul meu.
Dar veți fi prinși de străji.
Fiecare drum e păzit. Veți fi uciși fără milă.
Nu ne vom apropia de drum.
Barca mea e ancorată chiar sub stâncă. Dacă pot ajunge pe plajă...
În extremitate va fi râul. Urmează-l prin mlaștină.
Din mlaștină vei vedea plaja.
Dar, te rog, nu merge prin sat.
Am înțeles, Veeda. Mulțumesc.
Rămas-bun, Hava! Să mergem, Kado!
- Unde mergem acum? - Acasă.
Acasă? Bun.
- Îmi iau sarbacana. - Las-o. Să mergem!
- Da? - Puștiul a fugit de la copac.
- Și straja? - E moartă.
Pleacă.
Ambii au plecat.
Nu-mi place.
Nu-mi place deloc.
Nu vor putea pleca de pe insulă.
Trebuie găsiți.
Abia aștepți să-l revezi pe străinul frumos?
Da. Să-l văd executat
și fata să-l privească cum moare.
Așa mai merge.
Știi că te iubesc, Naja. Vreau să mă însor cu tine cât mai curând
și să te iau cu mine de aici cum am plănuit.
Dar avem nevoie de acordul reginei.
E legea poporului cobră.
Arată-i că tu faci legile aici. Du-te s-o vezi pe regină.
Spune-i să ne anunțe căsătoria acum la templu.
Îți zic eu, nu va fi în veci de acord.
Spune-i că te-ai decis. De ce să așteptăm?
Nu vom aștepta.
M-am decis să mă mărit cu Martok și am nevoie de acordul tău.
Și eu am luat o decizie,
să abdici acum.
Să abdic?!
În favoarea surorii tale, cârmuitoarea de drept.
- Nu am nicio... - Unde e?
Pe insulă.
- Doar nu crezi asta? - Nu.
E un vis nebunesc al creierului ei în putrefacție.
Va fi cârmuitoare peste 24 de ore.
Deci așa.
Ai aranjat totul?
Da, inclusiv și o barcă care să vă ducă pe amândoi de aici.
Pentru siguranța voastră.
Pentru siguranța noastră? Ai auzit asta, Martok?
Cred că a uitat că sunt marea preoteasă.
Îți arăt eu cine cârmuiește aici. Dublează gărzile.
Vreau să fie cercetat fiecare centimetru de insulă
până sunt găsiți fata și străinul.
Străjile nu vor dormi și nici nu vor mânca
până nu sunt aduși cei doi.
Am poruncit. Pleacă.
Ar trebui să dormiți bine, Majestate.
- Ați avut o aniversare fericită. - Da, sunt recunoscătoare.
Dar fiecare aniversare mă aduce mai aproape de sfârșit.
Sunteți obosită, regina mea.
E mai mult de atât.
Inima mi-e tristă.
- Chinuită. - Să rămân aici cu dvs.?
Nu, du-te. Voi fi bine.
- Noapte bună! - Noapte bună!
De ce nu ataci, Martok?
Spune-mi unde se ascunde sora Najei
dacă vrei să mai apuci ziua de mâine.
Ziua de mâine nu mi se pare o perspectivă prea bună.
Spune-mi sau mori.
Niciodată.
Atacă.
Nu ai câștigat nimic cu asta, Martok.
Planurile se vor realiza și fără mine.
Nu te poți însura în veci cu Naja.
- O regină moartă nu se poate opune. - Regele Cobră știe.
- Vulcanul știe. - Vulcanul...
Mâinile tale,
m-au pedepsit pentru nesupunere.
Dar vreau ca conștiința a ceea ce ai făcut...
să te mustre...
în fiecare clipă...
până...
în ziua...
morții tale.
Ești foarte frumoasă în dimineața asta, Alteță.
Mulțumesc.
- Ce se întâmplă? - Merg să văd.
Au prins străinii!
Bun.
Aduceți-mi roba ceremonială.
Ramu?
Soldații l-au adus înapoi pentru a fi executat.
- Și Kado? - Și pe micuț.
Pot ajuta cumva?
Ați risca pentru ei?
Da, aș face orice.
Urmați-mă.
Vreau bijuteria cobră!
Bijuteria cobră aparține marii preotese.
Cine ești tu?
Sunt sora ta.
Poți să mă privești și să negi asta?
Și am venit să-mi iau locul de mare preoteasă.
Eu cârmuiesc aici.
Nu, eu, întâia născută, sunt cârmuitoarea de drept.
Și voi opri sacrificiul uman
și voi aduce pace pentru poporul meu.
Poporul știe care-i prețul păcii.
Vulcanul vrea mai multe sacrificii umane.
Tinere, tineri, copiii, toți trebuie să moară!
Nu.
Gata cu asta.
Martok!
Străji!
Nu-ți va răspunde nimeni.
Au mers cu toții la templu
să se roage la un munte de care i-ai învățat să se teamă.
Dă-mi bijuteria cobră.
Întâi va trebui să mă ucizi.
Pune aia jos.
Nu îndrăzni să te apropii!
V-am adus aici
ca să fiți martorii unei execuții publice.
Eu, Martok,
apărător al legii,
solicit ca acești doi străini să moară
cum vreau eu
și conform tradiției de pe insulă.
Prezența lor aici e un sacrilegiu.
Muntele sacru protestează și vrea răzbunare!
Prin puterea cu care am fost învestit,
îi condamn la moarte.
Străji, aplicați sentința.
Opriți-vă!
- E Tollea! - Nu, e imposibil.
Ba da, ea e. Am văzut-o și pe cealaltă.
E frumoasă ca Tollea, dar cu față răutăcioasă.
Interzic execuția asta.
Aplicarea legii e treaba mea, religia a ta.
Crima inutilă nu face parte din legea noastră.
Credeam că vrei să-l vezi murind.
Am poruncit.
Unde-i bijuteria cobră?
Nu ești Naja.
Sunt cârmuitoarea acestei insule.
„Poporul tău, va fi poporul meu.”
- E Tollea! - Nu m-am înșelat niciodată.
Vom vedea.
- Regele Cobră! - Regele Cobră...
L-a ucis pe regele Cobră!
Vulcanul!
Martok e mort.
Vulcanul nu mai e mânios pe noi.
Cruzimea și asuprirea de aici nu mai există.
Suntem liberi acum
să trăim și să venerăm ce vrem,
sub conducerea reginei noastre de drept, Tollea.
Suferi după Tollea, nu?
Da, sufăr după Tollea.
- Tollea! - Ramu!
Cum ai putut pleca de pe insulă?
Hava și Veeda îl va conduce înțelept.
Dar e poporul tău.
„Poporul tău, va fi poporul meu.”
În preajmă ori în depărtări
Îți vom fi alături
Când ne strigi
Vom fi cu tine.
Traducerea, adaptarea și sincronizarea manuală: Cristian82
Ați urmărit filmul artistic: SUB SEMNUL COBREI