PATENTKONTOR
- Hvad er der galt? - Det er Hartley igen.
Ham fra Los Angeles. Han vil have patent på en ny opfindelse.
- Hvad er det denne gang? - Sprængstof.
- Det vil overgå en karrébombe. - Har han endelig fået en god idé?
Se her. Udelukkende opfindelser lavet af Hartley.
Vi har næsten fyldt et helt rum på lagret med hans modeller.
Den første var en maske, til når man skulle spise grapefrugt.
Og det her er helt i særklasse.
En motoriseret tandbørste, som kan holde hele livet.
Du tager ham alt for seriøst.
Jeg vil diskutere hans bombe-idé med våbenteknik-chefen.
- Hvad bruger du viften til? - Jeg har det fint.
Sluk nu for viften...
Nu har du ødelagt en hel morgens arbejde.
Undskyld, sønnike. Hvad er der i vejen?
Jeg har ikke hørt fra myndighederne endnu, far.
Måske er de trætte af Hartley i Washington.
- Der er jo krig. - Netop.
Og min opfindelse kan spare os for flere års krig.
Regeringen burde tage imod den med kyshånd.
Jeg blev erklæret uegnet, men på denne måde kan jeg hjælpe mit land.
Jeg kan godt huske slaget ved San Juan Hill.
600 mand i Dødens Dal.
- Min lænd. - Du burde passe bedre på.
Og det er en dårlig historie.
Det er min private linje. Gad vide, hvem det er.
- Hallo? - Det er Western Union.
Vi har en besked til mr. Alva P. Hartley.
- Er han der? - Ja.
Det er en besked fra Paterson, chefen fra Patentkontoret.
Fortsæt endelig.
"Er meget interesseret i Deres opfindelse.
Krigsministeriet har høje forventninger til det.
Værn om det med Deres liv.
Send alle detaljer og prøver, når Deres test er færdige."
Tak. Mange tak.
De har fortalt krigsministeriet om mine sprængstoffer.
Spioner. Fjendtlige spioner.
Og de sagde, at jeg skulle værne om opfindelsen med mit liv.
Jeg må få nogle detektiver til at holde øje med sprængstofferne, -
- indtil jeg kan tage til Washington. Detektivbureauer...
DETEKTIVER
JONES DETEKTIVBUREAU
- Kom ind. - Det er telefonen.
Jeg skal nok tage den.
Det er Jones Detektivbureau. Hvad?
Jeg kan ikke høre et ord af, hvad De...
Hold nu op med at larme.
- Jeg har ikke sagt en lyd. - Sluk for maskinen.
- Nej, ikke Dem, sir. - Jeg har noget, der skal overvåges.
- Send Deres to bedste mænd. - Det er desværre umuligt.
Vores chef er i Sacramento med en habeas corpus.
Og vores bedste detektiver, som ikke deltager i krigen, -
- har travlt med at passe på statens ejendomme.
Det er faktisk staten, som har bedt mig tage disse forholdsregler.
Det er kun for et par dage. Og prisen er underordnet.
Og mændene vil blive behandlet virkelig godt.
Dejlige omgivelser. Fantastisk mad.
Der var De heldig.
To af vores bedste detektiver er netop kommet ind af døren her.
- Hvor skal jeg sende dem hen? - Elm Road nummer 32.
Elm Road nummer 32.
Jeg sender dem over med det samme. Farvel.
- Hvilke detektiver kom ind af døren? - Dig og mig.
Stanley, nu har vi fået en chance. Vi tog jobbet som pedeller, -
- fordi vi ville være detektiver. Og vi har læst på aftenskole -
- i otte måneder for at blive detektiver, ikke?
- Du vil gerne være detektiv, ikke? - Jo, men det går nok ikke.
Hvorfor?
Jeg ved ikke, hvad "habeas corpus" betyder.
"Habeas..." Det er navnet på en by i Texas.
I Texas? Hvad laver chefen så i Sacramento, -
- hvis "Habeas Corpus" ligger i Texas?
Glem det. Smut over på vores værelse og pak vores ting.
- Det her kan godt trække ud. - Meget fint.
Det er byens største bureau. Tante Sophie...
To af byens bedste detektiver skal overvåge min nye opfindelse.
De skal bo her, så gør klar til deres ankomst.
- Er de unge og kønne? - Hvor hulen skulle jeg vide det fra?
Du tænker altid kun på mænd. Man skulle ellers tro, -
- at en kvinde, der har været gift fem gange, kunne slappe lidt af.
- Og de var gode ægtemænd. - Og de er alle sammen døde.
- Hvad var adressen? - Elm Road nummer 32.
- Er du sikker på, at det er her? - Du kan da bare læse gadeskiltet.
- Hvad står der? - Jeg har ikke mine briller på.
- Her. Jeg kravler lige op. - Nej, nu skal jeg.
Du kan jo alligevel ikke læse det, når du kommer derop.
Giv mig lige en hestesko.
NYMALET
Ollie, det er lige meget.
Det er den rigtige gade. Det står her på kantstenen.
- Hvad er der sket? - Det taler vi ikke om.
Hvis du ikke vil fortælle det, så dropper vi det bare.
Jeg er... Se, der er nummer 32.
Vi har stået foran huset hele tiden.
Man kan ikke bare gå ind sådan et sted.
De kan ikke høre dig. Man skal tale her.
- Hallo? - Man skal først puste ind i det.
Pas på.
Det går galt for alle dem, der går ind ad disse frygtede porte.
- Hvad sagde du? - Jeg sagde ikke noget.
Jeg er sikker på, at du sagde noget.
- Jeg talte måske med mig selv. - Så hold mund og kom her.
Kom så.
Jeg ringer på.
- Hvorfor må jeg ikke ringe på? - Så ring på.
Du tror aldrig, at jeg kan finde ud af noget.
- Den virker ikke. - Så bank på.
- Kom ind. - Du skal ikke selv sige "kom ind".
- Det skal manden indenfor sige. - Jeg bankede jo ikke på.
Hvad mener du? Jeg hørte da, at du bankede på.
Flyt dig. Nu skal jeg nok gøre det.
- Se selv. - Det er uopdragent at pege.
Goddag. Jeg hedder mr. Hardy, og jeg er fra Jones Detektivbureau.
Og det er min kollega mr. Laurel.
Naturligvis. Kom indenfor.
Tak. Kom, Stanley.
Undskyld.
- Hvad skete der? - Jeg faldt over tasken.
Jeg kunne ikke få min fod... Glem det nu bare.
- Så er vi her. - Til tjeneste.
Når jeg har hængt mit maleri op, skal jeg nok fortælle jer om jeres opgave.
Kom ind.
- Det er vel nok et smukt maleri. - Ja, det har kostet en formue.
- Det er en Van Dyck. - Hvad?
De ved da godt, hvad en Van Dyck er.
Ja, min onkel havde et, men det måtte han barbere af.
Van Dyck var maler. Det er ikke et skæg.
Hvad er der sket med Dem?
Jeg havde et uheld med noget maling på vej herover.
- Jeg kan ikke få det af igen. - Det ordner jeg i en ruf.
Stil Dem derovre.
"Hartleys lille pletfjerner." En af mine mange opfindelser.
Jeg skulle lige til at sende den til Washington.
De skal ikke være bange.
Nu kan man slet ikke se pletterne mere.
Det var da utroligt. Det er en fantastisk maskine.
Ja, og den virker begge veje.
Nødstilfælde...
Min Van Dyck. Sluk den.
Min Van Dyck. De har jo ødelagt mit smukke maleri.
"Midt om foråret." Hvad skal jeg dog gøre?
Du kunne ændre navnet til "Midt om vinteren"?
- Det ville være... - Hvad skal vi lave her, mr. Hartley?
- Følg med mig. - Ja, tag tasken.
Det her er min dyrebareste ejendom.
D herrer. Dette er det mest kraftfulde sprængstof i verden.
Jeg kalder det "Big Noise".
Hvis det bliver bragt korrekt til sprængning, udsletter det hele byen.
Hvad skal vi gøre med det?
Ingenting. I skal bare værne om det med jeres liv.
Det er vigtigt, at dette hemmeligholdes.
Hvis de forkerte mennesker fik nys om det her, -
- kunne det fuldstændig ændre krigens gang.
Bare rolig.
- Vi værner om det med hans liv. - Ja.
Fint. Nu kender I jeres opgave. Nu skal jeg vise jer, hvor I skal bo.
Har De det ikke så godt?
Jeg bliver bare lidt svimmel.
Sådan. Nu har jeg det meget bedre.
Det er endnu en af mine opfindelser.
Ved du hvad? Jeg har regnet den ud.
Mr. Hartley er vist lidt småskør.
Det burde jeg da vide alt om.
Alle opfinder er lidt excentriske.
De er ikke ligesom dig og mig.
- Hvad mener du? - De er bare lidt anderledes.
Anderledes?
Denne vej, mine herrer.
- Her skal I sove. - På gulvet?
Jeg glemte at sige, at det er endnu en af mine opfindelser.
Morgendagens hus.
Fem værelser i et, med alle moderne faciliteter.
Jeres senge.
Flyt jer lidt.
Jeres håndvask.
Jeres bad.
Og sidst, men ikke mindst.
Jeres bord. Sådan, mine herrer.
Alle hjemmets faciliteter på et minimum af plads.
Meget opfindsomt.
Her er jeres hoveddør. Og her er jeres nøgle.
Husk at der altid skal være låst.
Mr. Hartley, hvis De får brug for vores hjælp, -
- skal De bare fløjte i den her.
Så kommer vi med det samme.
Tak. Og gør jer det nu lidt behageligt.
I kan godt lige nå et bad, fordi der er først middag om 20 minutter.
Der er ingen sæbe.
Jo, der er.
Sæben er i vandet.
- Hvor har du været? - Jeg har været ovre og lure lidt.
Den gamle dames smykker er ligegyldige.
Men han har opfundet noget værdifuldt sprængstof.
- Hvad skal vi med det? - Vi kan sælge det til udlandet.
Ejer I slet ikke nogen fædrelandsfølelse?
Det er rigtigt, min skat.
Jeg vil bare have den gamle dames halskæde.
- Den, hun købte i New York. - Og diamanterne er $50.000 værd.
Men hvordan kommer vi ind i huset?
Vi har været her i en uge, men vi er ikke kommet nogen vegne endnu.
- Jeg er træt af det her. - Vi er nødt til at møde Hartley.
På korrekt vis. Ellers slipper vi aldrig ind i det hus.
Hvem er det?
Lad som om du er butleren og gå ud og åbn.
- Ja? - Telegram til Miss Charlton.
Skriv venligst under her.
- Tak. - Det var så lidt.
Det er til dig, Mayme. Dine kreditorer ånder dig vist i nakken.
Milde makrel. Min niece vil gerne komme og besøge os her.
Det går ikke. Jeg kan ikke have hende rendende her.
Hun er en helt reel pige.
- Hun er køn, hva? - Hun er familiens skønhed.
Der har vi vores invitation.
Hartley må da falde for sådan en køn pige.
- Lad hende bare komme. - Hun skal ikke blandes ind i dette.
Hun tager ikke skade af det. Send hende nu et telegram.
Af sted med dig.
Og når pigen kommer, skal I to altså tale pænt.
- Jeg synes ikke, det er en god idé. - Nå, for søren.
Mrs. Sophie Manners er søster til min afdøde hustru.
Nu har alle hilst på hinanden.
- Skal vi sætte os til bords? - God idé. Jeg er hundesulten.
- Jeg er også sulten. - Fint. Vi starter med kalkunen.
Det er min lille opfindelse. Alt er tørret og dehydreret.
Man skal ikke stå over et varmt komfur, ingen snavsede pander...
Og ingen opvask. En husholderskes paradis.
Vil I have mørkt eller lyst kød?
Hvidt kød, tak.
Undskyld. Jeg sagde "hvidt kød".
Hvor er jeg dog fjollet.
Rosenkål...
- Gulerødder, kartoffelmos... - Ingen sauce, tak.
Fint. Værsgo.
Mr. Laurel, vil De have hvidt eller mørkt kød?
Jeg vil gerne have hele baduljen.
Nu skal du ikke være så grådig.
Må jeg få et andet stykke?
Naturligvis.
Sådan. Rosenkål, gulerødder og kartoffelmos.
Værsgo.
Er der ingen tranebærsauce?
Hvor er jeg dog glemsom.
Vi skal vel have biksemad i morgen.
Den er allerede klar.
Sæt jer ned og spis, inden kalkunen bliver kold.
Tak.
Sådan. Rosenkål...
Gulerødder og kartoffelmos...
Må jeg bede om en serviet?
Rosenkål, gulerødder og kartoffelmos.
Værsgo, Junior.
- Jeg får altid halsen. - Du skal have dine vitaminer.
Jeg er fuldstændig kapsel-klar nu.
Du skal ikke tørre dine sauce-fingre af i mig.
Jeg kan ikke lide rosenkål.
Kartoffelmosen er god.
De er fra Idaho.
- Må jeg sidde her hos jer? - Naturligvis.
Flyt dig lidt, Stanley.
Flyt dig. Sæt Dem her.
- Er De på slankekur? - Jeg må jo holde den slanke linje.
- Jeg har fået et ben galt i halsen. - Lad nu være med at sluge maden.
Godt, at det ikke var et lår.
Han gør det også tit, når vi får fisk.
Må jeg få lidt mere?
Husk, at De også skal kunne spise dessert.
- Værsgo, Stanley. Det er bikarbonat. - Tak, Ollie.
- Undskyld. - Det er helt i orden, Stanley.
- Lidt mokka? - Mange tak.
- Må jeg få min i et krus? - Hvad mener De?
Et krus. K-r-us. Krus.
Og tag lige en tandstik med.
- Det var godt, I kunne lide maden. - Det var virkelig lækkert.
Jeg glæder mig til biksemaden i morgen.
Jeg har en overraskelse til jer.
I morgen aften skal vi have pattegris med hele pibetøjet.
- Med et æble i munden? - Ja, føl jer nu endelig hjemme her.
Jeg er nødt til at forberede mig lidt til i morgen nu.
Husk, at De bare kan fløjte, hvis De har brug for os.
- Farvel. Godnat. - Godnat.
Mr. Hardy, De ligner altså fuldstændig Romeo.
Mr. Hardy, De minder mig meget om min kære afdøde mand.
- Vil De se mit fotoalbum? - Det vil vi meget gerne.
Hvad er der?
Det er hyggeligt bare at være to.
Mr. Hardy, De har så meget personlighed.
Min første mand hed Ebenezer.
Han spildte engang lidt rom i skægget, -
- og da han så tændte en cigar, var Ebenezer en saga blot.
Det er Henry.
Vi gik en lang tur på en kort mole, og så så jeg ham aldrig igen.
Sank han?
Han gav mig dem her.
De er detektiv, ikke sandt?
Den store skal passe på. Hun har et godt øje til ham.
Jeg har set det før. Hun vil gerne have, at han bliver den sjette.
- Den sjette hvad? - Sjette mand.
De er alle omkommet på besynderlig vis.
Jeg giftede mig med dem i modgang og medgang.
- Men ikke længe. - Nej.
Det bør stoppes, inden det er for sent.
Jeg stopper det med det samme.
Du er altså nødt til at stoppe...
Undskyld mig. Pligten kalder.
Undskyld mig.
- Til tjeneste. - Jeg har ikke brugt fløjten.
Jeg hørte det altså selv.
I har vist spist for meget kalkun. Læg jer og slap af på jeres værelse.
Jeg har meget travlt.
Jeg arbejder på et fly, som ikke har nogen vinger.
Hvordan kan det så flyve?
Det er det, jeg er ved at finde ud af. Godnat.
- Det er vist den forkerte nøgle. - Lad lige mig komme til.
Sådan.
Den sidder fast.
Du må hellere tage bukserne af. Jeg kan ikke...
Kom ind.
Tak.
Nu da du har fået bukserne af, burde du måske bare gå i seng.
Pak lige tasken ud.
Hvorfor har du taget dem her med?
Jeg tænkte, at hvis vi skulle ud at gå søndagstur, -
- måtte vi jo hellere være pænt klædt på.
Ved du, hvad den gamle mand også sagde?
Det er altid en mink, når hun går i søvne.
Ikke en mink. Men et vink.
Og desuden ved den gamle mand ikke, hvad han taler om.
Jeg skal nok selv ordne...
Og så er der...
Se selv, hun leder efter dig. Hvad skal vi gøre?
Sophie. Vågn nu op. Hjælp.
- Hvad foregår der i det her hus? - Sophie!
Hvor i alverden er jeg?
Hvis du havde tabt den her, havde du udslettet hele byen.
Hvor er de detektiver?
- Til tjeneste. - I skulle jo passe på sprængstoffet.
- Vi har været her hele tiden. - Det er ikke godt nok.
Der var en søvngænger, som vandrede rundt med det.
Tror du, at han er vred?
- Lidt. - I får altså kun en chance til.
Godnat.
Vi må hellere sove med et øje åbnet fra nu af.
Jeg har en bedre idé. Vi skiftes til at sove.
Jeg sover en time, og du holder dig vågen i en time.
Så sover jeg en time, og du holder dig vågen i en time.
Det er en god idé.
Du er altså rigtig god til at finde de rigtige løsninger.
- Husk nu at vække mig. Godnat. - Ja. God... Kom så op.
Jeg sover den første time.
Vil du være sød at slukke lyset?
Stan, få mig ud herfra.
Gå så væk derfra og kom herover.
Bad jeg dig ikke slukke for lyset?
Jeg trykkede på alle knapperne, men det hjalp ikke.
Jeg siger jo altid: "Hvis det ikke lykkes første gang, så prøv igen."
- Der er kontakten. - Vent.
Jeg skal nok slukke for lyset.
Til tjeneste.
Jeg skal afprøve bomben, -
- og I skal fotografere resultatet af eksplosionen.
- Hvor er kameraet? - Ude i bilen.
Lad os komme af sted.
Den tager jeg mig af. Kom så.
Det er dybt nok.
Dæk det forsigtigt til igen.
Nej, ikke sådan der!
Pas nu på, ellers tager De livet af os.
Vi skal søge dækning langt væk, fordi det bliver en kæmpe eksplosion.
- Hvad med alle de andre her? - Der er ingen her i nærheden.
For resten, d'herrer...
Kom dem her i ørene. De tager lidt af trykket.
Og I vil faktisk ikke kunne høre noget.
- Man vil ikke kunne høre en pind. - Fantastisk.
- Endnu en af Deres opfindelser? - Ja.
- Tager De ikke patent på det? - Jo, når jeg får tid til det.
- Han tager patent... - Jeg hørte det godt.
Hvordan kunne du høre det? Jeg har ikke hørt en lyd.
Ikke for noget, Mr. Hartley. Men jeg vil gerne høre eksplosionen.
Ret kameraet mod den side af bjerget.
Jeg vil se, hvor stor skade den udretter.
- Javel. - Jeg skal lige have min kikkert.
Gå nu væk fra kameraet. Sæt dig ned et sted.
Stan, hjælp mig dog.
Få den her tingest væk.
Det er nummer 34.
Fint. Kør bare ind.
Nu skal jeg tage den.
Hej med dig.
Bare stil dem her.
Hvor er din tante?
Den gamle indianerkvinde er nede i banken efter penge.
- Og hvem er du? - Store Høvding Rød-i-fjæset.
Goddag, Høvding. Jeg hedder Evelyn.
Hvor er din onkel, Høvding?
Store Høvding har ingen onkel.
Store Høvding har kun far og bedstefar, ingen onkel.
- Goddag. - Jeg hedder Evelyn.
Jeg er vist ikke helt med.
- Jeg leder efter mrs. Charlton. - Hun bor ved siden af.
- Hun bor da på Elm Road nr. 34. - Det her er 32.
Der stod da 34 her, og 32 inde ved siden af.
Egbert har vist været på spil igen.
- Han var her før. - Store Høvding? Han gik ovenpå.
Jeg taler med ham senere.
Skal jeg ikke følge Dem over til familien Charlton, miss Evelyn?
Det er vel nok sødt af Dem.
- Kom så, lille dame. - Nej, hun er en ven.
Bær kufferterne over til mrs. Charltons hus.
Tak.
Kufferterne.
Her kommer hun jo. Og hun har Hartley med på slæb.
Smut, Dutchy. Og du går ud og åbner.
Kom indenfor.
Jeg har ikke set min tante længe.
Det var det hele, d'herrer.
Undskyld.
Jeg er så glad for at se dig, Evelyn.
- Hej, Evelyn. - Det er mr. Hartley. Jeres nabo.
- Dette er mr. Og mrs. Charlton. - Det er en fornøjelse at møde Dem.
Jeg kom til at gå ind til mr. Hartley, og han fulgte mig herover.
- Det var da dejligt. - Kig endelig forbi en anden gang.
Har I tre ikke lyst til at spise middag hos mig i aften?
- Fint. Skal vi sige ved 19-tiden? - Ja.
- Godt. - Farvel. Og mange tak.
Det var så lidt...
Husk nu. Klokken 19.
Gå nu op og se på dit værelse. Hvis du vil have et andet, så sig til.
Du må være lidt træt. Gå du op og net dig lidt.
Det er første dør på højre hånd.
Var min idé god? Eller var den god?
Jeg kan stadig ikke lide, at hun skal blandes ind i det.
Det skal nok gå alt sammen.
- Nå? - Vi skal til middag hos mr. Hartley.
- Skal vi også med? - Nej. Det er kun familien.
Men du og Glassman får travlt.
Når jeg kommer derover, åbner jeg et af vinduerne i spisestuen.
I tager masker på og lader, som om I er røvere.
Den gamle dame har sikkert alle sine juveler på, så det går som en leg.
Snup et par ringe fra Mayme, så det virker troværdigt.
- Vent nu lidt. - Du får dem jo igen.
Frugtkompot og is til dessert.
Vores naboer er næppe vant til moderne madlavning ligesom os.
- Javel. - Det var det hele, Mugridge.
Hold da fest. Rigtig is.
- Du opfører dig ordentligt i aften. - Bare rolig, far.
Der er mere mad i køkkenet end der har været i et halvt år.
Husk nu, hvad du har lovet.
Hvem fik egentlig lokket den unge dame herind?
Det kan vi altid tale om senere.
Hallo? Ja.
Udenbys? Washington?
Mr. Hartley, krigsministeriet er interesseret i Deres sprængstoffer.
De vil gerne se Dem i Washington snart.
Det var det, jeg håbede på at høre, da jeg fik jeres telegram i går.
Telegram? Vi har ikke sendt noget telegram.
Vi har lige talt med ministeriet her til morgen.
Jeg fik da et telegram fra Western Union i går.
I bad mig jo om at værne om opfindelsen med mit liv.
Lige et øjeblik, mr. Digby.
Alt i orden, mr. Digby. Nu er sagen opklaret.
Jeg tager det første tog herfra. Farvel.
Hallo.
Ja.
Det er jeg ked af at høre.
Hvis ikke det var et statsanliggende, ville jeg vente til i morgen.
Skal De være længe i Washington?
Jeg var bange for, at jeg måske var rejst igen, inden De kom tilbage.
Mr. Hartley...
De misforstod mig vist.
Jeg glæder mig til, at De kommer tilbage.
Farvel. Og held og lykke.
Middagen er aflyst. Mr. Hartley skal til Washington.
- Han tager af sted ved midnatstid. - Ærgerligt.
- Nu havde vi jo lige mødt ham. - Og jeg rejser jo igen snart.
Han skal måske kun være væk i et par dage.
Dutchy? Hartley skal til Washington i aften.
- Han har lige ringet til tøsen. - Så tager han sprængstoffet med.
- Hvad skal vi gøre? - Washington?
Toget går først sent i aften. Hvad siger du?
- Skal vi bryde ind i aften? - Ja, hvad med Charlton og Mayme?
- Dem ordner vi, inden vi slår til. - Få ordnet køretøjet her.
Vi skal måske herfra i en fart.
Gider du holde op? Jeg vil gerne sove lidt.
Du hørte da, hvad mr. Hartley sagde.
Vi skal jo holde øje med bomben.
- Ellers bliver vi fyret. - Mr. Hartley må altså forstå noget.
Jeg fik ikke lukket et øje i går.
Ved du hvad? Hvis vi gemmer bomben, kan vi begge få sovet.
Vi kan skiftes. Du kan sove en time, og så sover jeg en time.
Og hvis jeg så ikke vågner, kan du sidde...
Jeg er med.
Jeg henter bomben, så finder du et sted at gemme den.
Og vi fortæller det ikke til nogen. Vent lige lidt.
Jeg tror, at jeg henter bomben, og så finder du et gemmested til den.
Har du fundet ud af, hvor vi kan gemme den?
- Hvor? - Det må jeg jo ikke sige til nogen.
- Vi to må altså gerne vide det. - Hvorfor sagde du ikke bare det?
- Her vil de aldrig finde den. - God idé.
- Nu slår vi to fluer med et smæk. - Hvad mener du?
De kan ikke finde bomben, og du kan ikke spille på den der.
- Godnat, Ollie. - Godnat.
- Hvor skal du hen? - Jeg vil lige sove en time.
Nej, hør nu her. Lad os spille poker om, hvem der skal sove først.
- Skal vi afgøre det på den måde? - Ja.
Det er helt i orden.
Læg den fra dig. Og vær nu lidt forsigtig.
Er du klar?
Del dem.
Fint.
En, to, tre, fire, fem.
Hvor mange?
- Du må godt sove først. - Det skal afgøres på retfærdig vis.
Fint. Giv mig fem kort.
Jeg har aldrig haft så dårlig en hånd før.
En, to, tre, fire, fem.
I er lidt for storsnuede til det her. Så I får ikke lov til at være med.
Og vi beholder også juvelerne selv.
Jeg snupper Hartleys sprængstof. Han skal ingen steder i aften.
Vinduet.
Luk døren. Og lås den. De kommer efter Dem.
- Hvem? - Det er min onkel og tante.
Deres bande vil have fat i det, som De tager med til Washington.
- De må væk herfra. - Jeg forstår ikke det her.
Hænderne op, Hartley. Også dig, søster.
- Hvor er sprængstofferne? - Hvilke sprængstoffer?
Jeg ved ikke, hvad I taler om.
De forstår os måske bedre, hvis vi taler sammen ovenpå.
- Vend jer om. Kom så. - Jamen...
- Hvor er det? - Derinde.
Godaften, mr. Hartley.
- Tryk på en knap og tag plads. - Op i luften med dem.
Jeres hænder. Hænderne op.
Gå derover.
Bomben er derinde. Hold øje med dem, mens jeg henter den.
Kom så, Hartley. Vis mig, hvor den er.
Hvor er den så?
Den er her.
Det her er altså meget sprængfarligt.
- Den er væk. Den burde ligge der. - Hvor er den henne?
- Det forstår jeg ikke. - Ind ved siden af. Begge to.
Stil jer over i hjørnet.
Hold øje med dem, Jim, mens jeg taler med dem her.
Der er nogen, der har haft fingrene i bomben. Hvem er det?
- Ved De det? - Ja da...
- Nej, jeg gør ej. - Jo, hvor er den.
- Han sagde, jeg ikke måtte sige det. - Det har jeg ikke sagt noget om.
Så I vil altså ikke sige noget?
- Jo da. - Så sig noget.
- Hvad vil du snakke om, Ollie? - Det ved jeg søreme ikke.
Jeg er ligeglad. Vi kan tale om lige det, du vil.
Vi kan også tale, om lige det du vil.
- Jeg ved ikke... - Hold så kæft.
Fortæl mig, hvor bomben er.
Ellers bliver Deres ven her lige så hullet som en ost.
Du må hellere fortælle ham det.
Fint. Den er...
Den er i skabet. Nu skal jeg vise Dem det.
Det er lige herinde.
Næh nej! Du får ikke bare lov til at snuppe bomben.
Skyd låsen i stykker.
Åbn døren eller jeg skyder låsen i stykker.
Niksen. Vi har bomben her, og vi sprænger jer i småstykker.
- Hvor er den? - Den er i koncertinaen.
Flot arbejde, d'herrer.
I skal tage bomben og tage med det næste tog til Washington.
I skal skynde jer lidt.
Når I har pakket, så kom ned. Jeg kører bilen frem imens.
Til tjeneste.
- Hent kufferten. Den er i skabet. - Jeg henter den...
Nå nej, jeg lagde den under sengen.
Kufferten.
Vent lidt. I får måske brug for...
- Pas nu på den bombe. - Det er bare en attrap.
- Kan den ikke eksplodere? - Nej.
Jeg tager selv den rigtige bombe med til Washington.
- Det er vel nok dejligt at høre. - Her har I lidt penge.
- Tak. - Banden følger efter jer.
- Hvor ved De det fra? - Jeg talte jo så højt ovenpå.
Hold dem endelig beskæftiget. Vi ses i krigsministeriet.
- Fint. - Farvel. Og held og lykke.
Det virkede. Nu følger de efter detektiverne.
- Fint. - Kom med mig.
Du skal ikke kigge, men der kom en bil ud fra mr. Charltons indkørsel.
De følger vist efter os.
Vi har snøret dem. Ligesom mr. Hartley sagde, vi ville.
- Følger de stadig efter os? - Ja.
Hvis du drejer ved næste hjørne, slipper vi af med dem.
Flyt dog den der.
Jeg føler mig helt ansvarlig for alt det her.
Pjat. Jeg vidste, der var en bande, som ville have fat i min opfindelse.
Jeg vidste bare ikke, at de var mine naboer.
- Hvor er den rigtige bombe? - Her.
Nu skal du bare se.
Jeg kalder den "The Big Noise".
Jeg håber bare, at drengene når toget.
Hold nu godt fast!
Du almægtige...
Jeg har givet dem den rigtige bombe. Jeg må have fat i dem.
Telefonist...
Den er død. Jeg sender et telegram til dem ved Ashton Forks.
Der skal de skifte. Hvis det ikke er for sent.
- De kan springe hele toget i luften. - Ja. Kom.
De slap væk.
De skal skifte ved Ashton Forks. Kan vi når dertil før toget?
Det tror jeg. Jeg kender en genvej.
Her er jeres køjer. I skal skifte ved Ashton Forks.
- Stille. Godnat, d'herrer. - Godnat.
Folk ligger altså og sover.
Hjælp mig lige.
Pas nu på.
Dine bukser er vist revnet.
Folk ligger altså og sover.
Vær stille!
Min fod sidder...
Hold nu op med at spille musik.
Du ligger på min plads.
Jeg glemte altså at fylde min varmedunk.
Må jeg lige? Den er her et sted.
Der er den. Jeg skal lige have min hat.
Her er den.
- Hvorfor tager du hat på? - Man ved jo aldrig, hvem man møder.
Jeg kommer tilbage om lidt. Pas lige på.
Kom nu.
Tag det roligt. Jeg kommer tilbage om et øjeblik.
Lig nu stille, så jeg kan få sovet lidt.
Kan du ikke vise lidt hensyn?
- Hvad? - Kan du ikke vise...
De ligger altså i en forkert køje.
Gør De det? Det skal De ikke spekulere på.
De skal bare blive liggende her, -
- fordi i disse tider må vi jo deles om alting.
De må altså gå ud, fordi jeg vil gerne sove.
Undskyld mig, men jeg har altså fortrinsret her.
Nå da. I så fald, så ryk lidt.
Ryk lidt. Giv ham nu lidt plads. Han er træt.
Hav mig lige undskyldt.
Jeg vil lige lægge mig her.
Du godeste. Er det kun én person?
- Må jeg lige være her? - Naturligvis.
Her er ret plumset, ikke?
- Er det i orden, at jeg ryger her? - Jeg er rygende ligeglad.
Tak.
Hvor langt skal I?
- Vi skal til Washington. - Der ville jeg ikke tage hen.
- Hvorfor? - Der er så overrendt.
Skrækkeligt.
Næste stop er Ashton Forks. Videre forbindelse til Washington.
Vi skal af her.
Giv mig mine bukser.
Hvor er bukserne?
Jeg har ikke...
Undskyld.
- Hvordan kom jeg herover? - Ryk lidt.
Ryk lidt? Milde moses.
- Hvad er klokken? - 6.15.
- Har du det hele? - Ja.
- Vi kan da ikke stå af sådan her. - Vi skifter bare på banegården.
- Telegram til mr. Hardy. - Jeg er her. Tak.
Gad vide, hvad der står?
- Hvad er der galt? - Det er fra mr. Hartley.
Der står, at vi har den rigtige bombe.
Tag den op og pas nu på den.
- Farvel, gamle ven. - Farvel.
Farvel.
Undskyld?
Kan De fortælle os, hvor længe vi skal vente på toget til Washington?
Indtil videre er toget ni timer forsinket.
Det har vi ikke tid til at vente på. Er der andre transportmuligheder?
Vi skal nemlig til Washington på en meget hemmelig mission.
Der ligger en flyveplads et stykke dernedad.
Dernedad? Hvad mener De?
- Omkring 30 km. - 30 km?
Nu ved jeg det. Der er 30 kilometer, men det svarer kun til 15 km.
- Ikke? "Dernedad" betyder halvdelen. - Tak.
Dernedad.
Se. Stationsforstanderen havde ret.
- Der var vi heldige. - Tag de her briller på.
Kom, Stanley. Tak.
Det er vel nok venligt at jer.
Det sætter vi stor pris på. Kom, Stanley.
Det var godt.
Hvor er bomben?
- Hvilken bombe? - Vi har ingen bombe.
Vi hørte, at Hartley sagde, I skulle tage den med til Washington.
- Vi har fulgt efter jer hele natten. - Vi har slet ikke sovet.
Det har vi heller ikke. Der var en mand, som...
- Undersøg tasken. - Giv mig den.
Den er her ikke.
Hvor er bomben?
- Godt, at De kom, hr. Betjent. - Hvor brænder det?
Vi kørte ikke for stærkt.
De skal ikke lytte til ham. Han har længe kørt 160 km i timen.
Han kørte så hurtigt, at vi var ved at dø af skræk.
Han vil slet ikke sætte farten ned, vel?
- Nej. - Er I da ikke sammen?
Nej, de har lige samlet os op.
- Er I blaffere? - Ja.
- Så smut ud med jer. - Mange tak, hr. Betjent.
Udenbysfolk kører altid for hurtigt.
Giv mig nu bare en bøde, så vi kan komme videre.
Nu skal De ikke være fræk, ellers kommer I med på stationen.
Ved du hvad?
- Pas nu på. - Vi fik ikke fortalt betjenten det.
- De er jo banditter. - Ja, lad os gå tilbage og sige det.
- Ja, vi fortæller ham det hele. - Nu kommer han.
Her kan man jo ikke gemme sig.
- Hvad med i flyet? - God idé. Kom.
Vi skal nu lave en militærøvelse, som bliver meget virkelighedstro.
Der er en forladt flyveplads 3 km herfra.
Der står et gammelt fly, som kan fjernstyres fra jorden.
Det bliver fløjet lige hen over os her, -
- og I skal forsøge at skyde det ned.
Sergent, start flyet. Lad det flyve langs kysten og ud over havet.
De er ikke her. De er måske oppe i flyet der.
- Hvad skete der? - Det ved jeg ikke.
Hvad skal vi gøre?
Find selv på noget. Det gør jeg nemlig.
Du må hellere tage den her.
Nej, behold den. Jeg vil ikke have den. Og pas på den.
Klar.
- Hvad var det? - Banditterne skyder nok på os.
- Ollie. - Hvad er der?
Få os nu ned på jorden.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Jeg har aldrig før fløjet.
- Ollie. Tryk på en knap. - Jeg skal nok forsøge.
Hvad hulen foregår der?
- Fungerer fjernkontrollen rigtigt? - Ja.
- Gid vi havde en faldskærm. - Jeg har en her.
Prøv at se, om du ikke også har en liggende.
- Er det den her? - Ja.
- Hvad skal jeg nu gøre? - Springe ud med den.
- Farvel, Ollie. - Farvel.
Nej, du skal tage den på, inden du springer ud.
Den skal tilbage hertil.
Og nu skal I altså skyde den i småstykker.
Der røg venstre vinge.
- Nu falder halen af. - Vi skal altså væk herfra.
Husk bomben. Og pas nu på.
Indstil skydningen.
Her ligger fjendens ubåde i havnen. Sejlruten mellem dem er meget smal.
Stan, en af fjendens ubåde ligger dernede.
Smid bomben derned.
Det var en fuldtræffer!